# data[].attributes.body
• A principis del segle XVI, Carles I va ocupar el tron de la monarquia hispànica i va instaurar la dinastia anomenada d’Habsburg o d’Àustria.

# data[].attributes.body
• Carles I ostentà el títol d’emperador per la seva herència alemanya, però en el regnat del seu successor, Felip II, els territoris austríacs van quedar deslligats de la Corona espanyola.

# data[].attributes.body
• Amb els monarques del segle XVII, Felip III, Felip IV i CarlesII, l’imperi va començar una lenta decadència.

# data[].attributes.body
• Carles I d’Espanya i V d’Alemanya (1516-1556) va acumular una gran herència:
– Per part materna (era fill de Joana de Castella, hereva dels Reis Catòlics) va heretar el regne de Castella, Navarra, la Corona d’Aragó, els territoris italians i les possessions americanes.
– Per part paterna (era fill del príncep alemany Felip d’Habsburg) va heretar els Països Baixos, Luxemburg i el Franc Comtat.

# data[].attributes.body
• Carles I, educat a Flandes, va arribar a la Península el 1517, sense parlar castellà i envoltat de consellers flamencs.
• El 1520 va anar a Alemanya, enmig del malestar cada vegada més gran de la població, que va esclatar en diverses revoltes:
– La revolta de les Comunitats (1520-1521) va tenir lloc en diverses ciutats de Castella com a protesta dels gentilhomes, els artesans i els comerciants per la política econòmica.
– Les Germanies (1519) van esclatar a la Corona d’Aragó. Va ser una revolta d’artesans i de pagesos que demanaven l’accés als càrrecs municipals i la millora dels arrendaments del camp.

# data[].attributes.body
• La defensa de l’autoritat imperial i del catolicisme va fer que Carles I mantingués nombroses guerres:
– Es va enfrontar a França (1525-1544), el seu gran rival a Europa.
– Va mantenir una sèrie de guerres contra els turcs (1529-1541), que amenaçaven la zona del Danubi i el Mediterrani.
– Una part dels prínceps alemanys va donar suport a les posicions de Luter (protestantisme) i es van enfrontar a l’autoritat política de l’emperador.
– Es van iniciar llargues guerres de religió. Malgrat els èxits inicials, l’emperador va haver d’acceptar finalment, a la Pau d’Augsburg, la igualtat del catolicisme i del protestantisme.