# data[].attributes.body
L'inici de l'edat antiga considera des de l’aparició de les primeres civilitzacions.

# data[].attributes.body
Naixement de la filosofia cristiana (en la transició)

# data[].attributes.body
El primers filòsofs són els de la "naturalesa". La pregunta en què es centren és: quin és el principi rector(arkhé) de la naturalesa (physis)?

# data[].attributes.body
Apareix Sòcrates com a objectiu a l'estudi de l'ésser humà.

El primer a fer baixar la filosofia del cel a la ciutat.

# data[].attributes.body
Ocupen totes les temàtiques filosòfiques.

# data[].attributes.headline
Període Hel·lenístic (s. III aC en endavant)

# data[].attributes.subject
Període Hel·lenístic (s. III aC en endavant)

# data[].attributes.body
L'època hel·lenística va ser marcada per la pèrdua d'autonomia de la pólis, la filosofia canvia el seu enfoc: deixa de buscar el principi de la naturalesa per centrar-se en com assolir la felicitat individual (ataraxia) en un món complex. Les principals escoles van ser els estoics, epicuris i cínics.

# data[].attributes.body
L'edat antiga finalitza amb la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident, 476dC. Començant així l'edat mitjana.

# data[].attributes.headline
L'Església desenvolupa un pensament propi.

# data[].attributes.subject
L'Església desenvolupa un pensament propi.

# data[].attributes.body
A partir de la caiguda de l'Imperi Romà (476 dC), l'església desenvolupa un pensament propi

# data[].attributes.headline
Coexistència de la filosofia cristiana, hel·lenística, jueva i islàmica

# data[].attributes.subject
Coexistència de la filosofia cristiana, hel·lenística, jueva i islàmica

# data[].attributes.body
Aquest fet té lloc fins la caiguda de Constantinoble (s. XV)

# data[].attributes.headline
Problema de Déu, els universals i la relació fe i raó.

# data[].attributes.subject
Problema de Déu, els universals i la relació fe i raó.

# data[].attributes.body
La fe VS la raó

# data[].attributes.headline
Agustí d'Hipona, Tomàs d'Aquino i Guillem d'Occam

# data[].attributes.subject
Agustí d'Hipona, Tomàs d'Aquino i Guillem d'Occam

# data[].attributes.body
Agustí d'Hipona (s. IV-V), Tomàs d'Aquino (s. XIII), Guillem d'Occam (s. XIV).

Agustí d'Hipona va fusionar la filosofia de Plató amb el cristianisme, defensant que la fe i la raó havien d’anar unides. Tomàs d'Aquino va integrar Aristòtil en la teologia cristiana, intentant harmonitzar raó i fe. Més tard, Guillem d'Occam va separar radicalment ambdós àmbits, obrint camí a la ciència moderna amb el seu principi de la navalla d'Occam

# data[].attributes.body
El renaixement observarem que s'estén sense dates fixes d'inici ni final (varia segons els països), començant des del segle XV.

# data[].attributes.body
En aquest cas, el final de l'edat mitjana es discutida, alguns la situen el 1453, en la caiguda de Bizanzi (Imper Romà d'Orient), d'altres en el 1492, descobriment del Nou Món,i finalment altres estudiosos ho situen el 1517, any de la Reforma protestant. Començant així l'edat moderna.

# data[].attributes.body
El renaixement no té cap data concreta final, però situem que finalitza a l'inici de l'edat moderna, al s-XVI .

# data[].attributes.body
La filosofia moderna inicia al s. XVII fins al XIX.

# data[].attributes.body
Descartes dirigeix la mirada cap al subjecte com a fonament del saber, el dret i la moral. Ja no es busca en la natura (antics) ni en Déu (medievals).

# data[].attributes.body
Rationalisme: Descartes, Spinoza, Leibniz.
Empirisme: Bacon, Locke, Hume.
Filosofia Crítica i Moderna: Kant, Hegel, Marx, Nietzsche.

# data[].attributes.body
Aquest període finalitza amb la Revolució Francesa el 1789. Per tant, comença l'edat contemporània.

# data[].attributes.body
Des de 1789 fins a l’actualitat.

# data[].attributes.body
La filosofia canvia de moderna a contemporània, sent el tall la Primera Guerra Mundial (s. XX)

# data[].attributes.body
A principis del segle XX, la filosofia experimenta un "gir lingüístic", on el llenguatge es converteix en el centre de la reflexió filosòfica. Autors com Cassirer, Wittgenstein i Heidegger analitzen la seva capacitat simbòlica, les seves limitacions i la seva relació amb el pensament.

# data[].attributes.body
Tradició de majoria anglosaxona que se centra en l'anàlisi del llenguatge com a eina per resoldre problemes filosòfics. Autors com Russell, Moore i Frege busquen clarificar conceptes mitjançant la lògica i l'estudi del llenguatge ordinari.

# data[].attributes.body
El corrent que estudia l'estructura de l'experiència conscient s'anomena fenomenologia i la teoria de la interpretació és l'hermenèutica. Les autores Husserl, Gadamer, Beauvoir i Arendt analitzen com interpretem el món i existim en ell.

# data[].attributes.body
Corrent de teoria crítica que, inspirant-se en Marx però també en Freud, analitza les estructures socials de la modernitat capitalista, com la cultura de masses i la raó instrumental, per denunciar les formes de dominació i alienació.