# data[].attributes.body
De øvre luftveje

Består af næsehulen og svælget, det er her vi trækker luften (o2) ind og udånder co2. men for at der kan opstår en vejrtrækning er det styret af mellemgulvet musklen også kaldt (Diaphragma)

O2 er ilt der bliver trukket ind gennem næsen eller munden og føres vider ned igennem svælget, fra svælget bliver det ført vider til de nedre luftveje igennem struben.

De nedre luftveje

De nedre luftveje består af struben, luftrør, bronkierne, bronkioler og aveoler. De er godt beskyttet af både brusk, som sidder rundt om luftrøret og hovedbronkierne og af ribben.

Struben

Struben er det første sted af de nedre luftveje, det er her lyden opstår når luften passere de to stemmebånd.

Luftrøret (Trachea)

Luftrøret fører luften vider ud til de to hovedbronkier der går ud i højre og venstre lunge. Det er også i luftrøret det kan dannes slim. som via cilierne vifter slimen op mod svælget.

Bronkierne og bronkiolerne

Der er to hovedbronkier der fører luften ud til venstre og højre lunge. inde i lungerne forgrener hovedbronkierne sig i mindre og mindre bronkier, som der så ender ud i bronkiolerne. I bronkioler er der hvid blodlegmer der omslutter og nedbruder mikroorganismerne. Herfra går bronkiolerne ud i aveolerne.

Aveolerne

vi har flere hundrede millioner aveoler i lungerne. Aveolerne er her hvor der sker udveksling mellem o2 og co2 mellem lungerne og blodet. Det sker ved kapillærene som ligger som et net rundt om aveolerne.

Kapillærene

Kapillærene fører det iltfattige blod(co2) til aveolerne, hvor aveolerne så fører ny ilt til blodet ud i kapillærne, det sker via en diffusion. Diffusion er hvor der er koncentrationsforskelle f.eks. kommer der en høj koncentration af co2(kuldioxid) ind i aveolerne fra kapillærne og for at udligne koncentrationen fører aveolerne ny ilt(o2) ud i kapillærne.

Kuldioxid (co2)

Kuldioxid er det vi udskiller når vi udånder. Det sker ved at Kapillærne har ført co2 til til aveolerne derfra føres det vider til bronkiolerne, hovedbrokierne og vider til luftrøret, struben, svælget for at blive udåndet gennem munden og næsen.

# data[].attributes.body
Vi anvender saturationsmåleren for at vurdering af lungesundhed og give indsigt i lungernes evne til at optage ilt i. Det bruges til at overvåge borgeren, især har lungeproblemer samt KOL, Asma, Lungebetændelse, Lungekræft.

Referenceramme for saturation

raske mennesker indeholder 96-100% af ilt i blodet

borgeren med lungeproblemer indeholder større end eller lig med 90%

I udgangspunktet, ses at borgeren har ikke dårligt blodomløb i fingrene eller har lange neglelak på fordi det kan medføre et fejlkilde. Borgerens fingre er ikke kolde, når vi måler saturationen, da apparat ikke kan måle pulsen.

Sådan måler vi iltmætning (SpO2)

1. findes tør sted, hvor placere apparatet

2. sæt pulsoximeteret på en fingretop

3. tændes apparatet og iltmætning begynder at beregne ved måling.

4. apparatet viser et resultat for iltmætning(SpO2) og typisk også pulsen på display.

5. dokumenteres et resultat på køreliste eller i Nexus.

# data[].attributes.body
Vi observerer at Anna har en produktiv hoste, fordi Anne hoster slim op, slimen kan som regel skyldes en betændelsestilstand eller irritation af slimhinderne i luftvejene. Vi observerer ud fra de tørklæder der ligger rundt omkring hvordan slimen ser ud, da der er flere typer af akspektorat.

Typer af ekspektorat:

Mukopurulent: Slimet ekspektorat, som indeholder pus. Det kan være gulligt, brunligt eller grønligt. Det ses fx ved pneumoni.

Mukøst: Klart og slimet ekspektorat, som ses ved tilstande, hvor borgeren danner sekret, uden at have en infektion.

Purulent: Ekspektorat, som er blandet med pus. Det er ofte gulligt eller grønligt og kan ses i forbindelse med pneumoni og forværring af KOL (eksacerbation).

Rubiginøst: Ekspektorat blandet med blod, som bl.a. kan ses ved pneumoni, lungecancer og ved lungetuberkulose.

Derud over gør vi Anne opmærksom på at det er vigtigt at Hun smider de brugte tørklæder i en affaldspose for at mindske smittespredningen til hende selv, til Peter, samt pårørende og os der kommer og hjælper i deres hjem.

# data[].attributes.body
1. Vurderingsfasen

Den første fase er at vi har læst Annes generelle oplysninger i Nexus for at få et fuldt billede af hendes tilstand. Vi har indsamling 2 kilder (subjektive data og objektive data)

Subjektive data (Annes egne udsagn):

Alder: 60 år.

Livsstil: Ryger 15 cigaretter/dag, drikker 20-30 genstande/uge, BMI over 30 (svært overvægtig).

Uønske: Ser rygning og alkohol som en form for "medicin". Er bange for at tage på, hvis hun stopper med at ryge.

Symptomer:

Hyppige hosteanfald

Hoste og ekspektorat (slim) særligt om morgenen

Funktionsdyspnø (forpustet ved gang)

Åndenød ved visse aktiviteter

Vågner flere gange om natten pga. hoste

Oplever dyspnø om natten i forbindelse med hoste

Bekymringer: Er bekymret for at hoste slim op. Hostede lommetørklæder ligger rundt i huset.

Objektive data (sygeplejerskens observationer og målinger):

BMI: Over 30 (overvægt og risiko)

Saturation (SAT): vi bruger saturationsmåleren for at mål iltmætning.

Lommetørklæder: Observerer de slimede lommetørklæder i hjemmet, hvilket indikerer hyppig ekspektorering og potentielt spredresforløbet.

2. Identifikationsfasen:

I forhold til dataindsamling, kan der opstilles flere sygeplejediagnoser.

Ineffektiv respiration relateret til obstruktion i luftvejene (mulig KOL) medfører ved hoste, ekspektorat og dyspnø ved aktivitet og om natten.

Risiko for infektion relateret til ophobning af ekspektorat og utilstrækkelig lungefunktion kan påvirke ved hyppig hoste med slim.

Ineffektiv sundhedsadfærd relateret til manglende indsigt i usund livsstil ved rygning, alkohol og overvægt, manifesteret ved at hun ser sine vaner som "medicin" og frygter vægtøgning ved rygestop.

Forstyrret søvnmønster relateret til natlig hoste og dyspnø påvirke ved at Anne vågner flere gange om natten.

3. Planlægning

Målene skal være SMARTE (Specifikke, Målbare, Attraktive, Realistiske, Tidsbestemte). De kan være kortsigtede og langsigtede. I udgangspunktet, vi inddrager tværfaglige person samt praktiserede læge, sygeplejersker, fysioterapeut, SSA/SSH og Anne.

Kortsigtet mål:

Anne skal have en bedre saturation inden for en uge.

Anne skal have en plan for, hvordan hun hoster slim op på en hygiejnisk måde.

Langsigtet mål:

Anne skal have en reduceret dyspnø og bedre livskvalitet inden for 2 måneder.

4. Udførelsesfasen

Vi udfører behandlinger mod Annes nuværende tilstand:

Måle iltmætning 3 gang om dagen når sundhedspersonalet besøger på Anne. Vores formål er, at hun vil have normal iltmætning 96%. Hvis det er nødvendigt at Anne skal få en medicin, skal vi kontakt til praktiserende læge for iltbehandling eller medicin.

Instruere Anne i effektive hosteteknikker og lungefysioterapi for at fjerne slim.

Rådgive om hydrering, da rigelig væskeindtagelse kan gøre slimen mere tyndtflydende og lettere at hoste op.

Instruere Anne i at opbevare brugte lommetørklæder i en lukket pose og smide dem ud regelmæssigt for at mindske risikoen for infektion.

Anbefale udluftning af rum og renholdelse af hjemmet for at reducere irritation i luftvejene. Åbnes vinduer 5-10 minutter x 3 gange i vinteren/i efteråret og vi kan åbnes vinduer lang timer i sommeren.

5. Evaluering

Vi kan opretholde samtale med Anne efter 2 uger ved

Hoste/ekspektorat: Er der en reduktion i hyppigheden og mængden? Hoster hun slimen op mere effektivt?

Dyspnø: Er der en forbedring i funktionsdyspnøen? Oplever hun færre natlige dyspnø-anfald?

# data[].attributes.body
1. Forklar formålet med huden

Besvarelse

Huden består af 3 lag som er der for at beskytte os mod mikroorganismer og det skadelige ultraviolette lys fra solen. Huden forhindre også at vi mister væske. Og så er huden med til at regulere vores kropstemperatur.

2. Hvilken funktion har Epidermis, Dermis og Subcutis?

Epidermis

Er kroppens overhud og dækker hele kroppens overflade. Dets funktion er at beskytte mod infektioner og udtørring.

I epidermis findes et stof der hedder melanin. Melanin er et mørkt stof der beskytter os mod solens ultraviolette stråler. Melanin er også med til at bestemme hudens hudfarve. Epidermis består også af cellerne der hedder keratin, som findes i hudens øverste lag, negle og hår. Keratin er et meget stærkt og hårdt protein.

Dermis

Er hudens mellemste lag og kaldes læderhuden, da det er en stærk og elastisk hud som består af stærke proteinfibre 90%, elastiske fibre 5% og vand 5%. Der er et stort net af blodkar i dermis. Det er b.la. her sanserne er, her er f.eks. smertereceptorer, trykreceptorer, berøringsreceptorer og varme og kuldereceptorer. Det er også her der hårsække og svedkirtler.

Subcutis

Subcutis er hudens nederste lag også kaldet underhuden. Formålet med subcutis er at være depot for fedt og vand. Dette er med til at beskytte knoglerne og holde på kropsvarmen. ved sygdom kan den være med til at udvikle ødemer.

3. Beskriv blodforsyningen i huden

Der er mange liter bold i huden, det meste er i dermis, det mellemste hudlag. Blodet kan blive trukket fra huden til musklerne ved fysisk aktivitet.

4. Beskriv hvilke sanser der findes i huden

smertereceptorer, trykreceptorer, berøringsreceptorer og varme og kuldereceptorer.

5. Forklar hvad der sker i huden ved den normale aldring?

Huden bliver tyndere, mere tør og mindre elastisk. Rynker og pigmentforandringer er normale. Huden bliver også mere sårbar over for tryk og skader. Helingen af sår bliver også dårligere med alderen.

# data[].attributes.body
I forbindelse med forværringen af skinnebenssåret drøfter personalet, om der er nogen risiko for, at Peter har MRSA.

Undersøg hvad MRSA er

MRSA er stafylokokker, der er resistente over for de antibiotika, man normalt bruger til at behandle stafylokokinfektioner.

Bakterierne lever sig som infektioner typisk på huden og i næsen, hvor de ikke kan mærkes, men hvis MRSA-bakterier kommer i kontakt med væv, fx i et sår, fx fra fingrene til en rift eller et sår, er der risiko for, at der udvikles infektion.

MRSA virus består af flere kilder f.eks. svin som først og fremmest og husdyr.

MRSA virus kan overleve op 3 år hvis de kunne finde rigtigt miljøet snavset omgivelser i hjemmet, sygehuset osv.

Hvilke forholdsregler skal du tage, hvis det viser sig at Peter har MRSA?

I forhold til Peters nuværende situation med skinnebenssåret og MRSA-virus skal vi tage hensyn til at udføre gode hygiejneprincipper og følge håndhygiejneregler for både ægteparret og os selv.

Vi skal bruge f.eks. engangspåklædning, værnemidler, handsker, desinfektionsmidler osv., da det er vigtigt at bryde smittekæden for at forhindre, at Peters skinnebenssår forværres og for at undgå at sprede MRSA-virus til os.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
MRSA er stafylokokker, der er resistente over for de antibiotika, man normalt bruger til at behandle stafylokokinfektioner.

Senest redigeret den 24. august 2017

De fleste, der smittes med MRSA vil være raske smittebærere. Det betyder, at de har bakterien på sig, typisk i næsen og på huden, men mærker ikke noget til den, og har ikke tegn på infektioner.

Når der opstår infektioner med MRSA, vil de typisk vise sig som infektioner i huden, fx børnesår og bylder. MRSA infektioner kan pga. bakteriernes resistens behandles med specialantibiotika.

MRSA var tidligere næsten udelukkende et problem på hospitaler, men de sidste 15 år har sygdomsmønstret ændret sig og i dag er der meget få tilfælde som følge af smitte på hospitaler, men stadigt flere som findes positive uden at have særlige risikofaktorer (samfundserhvervet MRSA). I starten af 2000 tallet opstod desuden en ny type MRSA, som primært findes hos husdyr (først og fremmest svin), hvorfra de kan spredes til mennesker = husdyr- eller svine-MRSA.

Husdyr-MRSA udgør et særligt og tiltagende problem, fordi den i stigende grad forekommer i de danske svinebesætninger, hvor især de, der arbejder i stalden, kan blive smittebærere. Statens Serum Institut har en særlig rådgivningstjeneste om MRSA CC398 (link til nye sider).

MRSA er et stigende problem både i Danmark og udlandet. I perioden 2007-2016 er antallet af ny-registrerede personer smittet med alle typer MRSA steget fra 662 i 2007 til 3350 i 2016. For MRSA CC398 har stigningen været fra 14 personer i 2007 til 1249 i 2016. Disse tal indeholder også de personer, som bærer bakterien uden at være syge (raske smittebærer).

Læs mere om MRSA og husdyr-MRSA under "Viden og råd om MRSA ".

Se overvågningsdata for MRSA i Danmark.

De fleste MRSA infektioner viser sig som infektioner i huden, fx børnesår og bylder. MRSA giver sjældent alvorlig sygdom hos i øvrigt raske personer. En stor del af befolkningen har stafylokokker som en del af den naturlige bakterieflora.

Hos personer med andre alvorlige sygdomme og/eller svækket immunforsvar er der en øget risiko for alvorlig sygdom, herunder blodforgiftning.

Har man sår, der ikke vil hele, eller sår der fortsætter med at være betændte trods almindelig behandling (vask med vand og sæbe og evt. plaster), bør man altid søge læge. Arbejder man med svin, eller bor man sammen med en der gør, skal man oplyse det til lægen. Det sikrer, at lægen kan give den mest effektive behandling.

MRSA er ikke en sygdom, men en stafylokok-bakterie, der kan give forskellige typer infektioner. MRSA er en forkortelse for Methicillin Resistente Staphylococcus Aureus. MRSA er en fællesbetegnelse for flere MRSA-typer, der alle er resistente for en eller flere antibiotika.

Staphylococcus Aureus ( S. aureus), og hermed også varianten MRSA, er en naturlig del af menneskers bakterieflora. Almindelige S. aureus bæres , typisk i næsen og på huden, af op til halvdelen af befolkningen i perioder eller permanent, mens MRSA i Danmark kun findes hos 0,1-0,3 % af befolkningen (dog betydeligt højere hos risikogrupper).

Størsteparten af de som bærer MRSA-bakterier er ikke syge. Bakterierne lever typisk på huden og i næsen, hvor de ikke kan mærkes, men hvis MRSA bakterier kommer i kontakt med væv, fx i et sår, fx fra fingrene til en rift eller et sår, er der risiko for, at der udvikles infektion. Ved operation er der ligeledes risiko for, at bakterien kommer ind i operationssåret og giver infektion.

MRSA smitter først og fremmest ved kontakt med mennesker eller dyr, der bærer MRSA. MRSA kan også smitte ved at man rører ved overflader fx dørhåndtag, tøj, håndklæder, mobiltelefoner, tastaturer mm., som en person med MRSA har været i berøring med, denne smittevej er dog ikke nær så hyppig som direkte tæt kontakt.

Selvom man udsættes for MRSA, er det imidlertid langt fra hver gang, at man bliver bærer af bakterien. I praksis sker smitte oftest først ved gentagen, tæt social kontakt - som fx når man bor sammen med en person, der er MRSA positiv.

Samfundserhvervet MRSA stammer i høj grad fra kontakt til mennesker i udlandet - hvor MRSA forekomsten generelt er meget højere end i Danmark og de andre Nordiske lande.

Forebyggelse af smitte med MRSA på hospitalerne
I Danmark gøres der store bestræbelser for at holde MRSA infektioner på hospitaler på et meget lavt niveau. Disse forholdsregler er beskrevet i detaljer i Sundhedsstyrelsens Vejledning om MRSA.

Tiltagene indebærer, at personer med øget risiko for at bære MRSA bliver undersøgt ved en evt. indlæggelse. MRSA smittede kommer på enestue og personalet anvender handsker og overtrækskitler for at forhindre, at de bærer bakterien videre til andre patienter.

For at mindske at antallet af bærere af samfundserhvervet MRSA, herunder mindske antallet af gange at MRSA bæres ind på sygehuse, opfordres alle med MRSA (og deres husstand) til at blive behandlet for MRSA bærertilstand - også selvom man ikke er syg.

Forebyggelse af smitte med MRSA C98 (husdyr-MRSA)
For husdyr-MRSA gælder det især om at forhindre, at personer bringer smitte fra svinene ud for staldene. Personer, der arbejder med svin, skal derfor følge en række regler for god hygiejne bl.a. i forbindelse med at de bevæger sig ud og ind af staldene. Dertil kommer en række forholdsregler, særligt omkring god håndhygiejne.

Læs mere om hygiejneforholdsregler, der begrænser smitten.

Gravide
Gravide, der er raske smittebærere, vil blive tilbudt behandling mod MRSA. Det sker både for at forhindre, at smitte overføres til barnet, og for at forhindre at moren får en MRSA-infektion, hvilket fx kan ske ved kejsersnit.

Let betændelse i overfladiske sår kan oftest behandles ved vask med vand og sæbe. Ved mere alvorlige infektioner, som kræver antibiotika, vil lægen tage en prøve, som sendes til en Klinisk Mikrobiologisk afdeling til resistensbestemmelse og typebestemmelse. Af svaret kan lægen se hvilke antibiotika, der kan bruges til behandling.

Raske smittebærere opfordres til at blive behandlet med antibiotikasalve i næsen og bakteriedræbende sæbe. Se sundhedsstyrelsens vejledning.

Behandling af MRSA bærertilstand anbefales dels for at forhindre, at personen senere udvikler en egentlig infektion, dels for at mindske smitten og risikoen for at MRSA kommer ind på de danske sygehuse, hvor den kan være farlig for svækkede medpatienter.

Er man smittet med MRSA, skal man desuden være særlig opmærksom på den personlige hygiejne, især håndhygiejnen og rengøring i hjemmet. Læs mere om hygiejneforholdsreglerne her.

Anmeldelse

MRSA er anmeldelsespligtig.

Diagnostik

Ved infektioner stilles diagnosen ved podning og dyrkning fra det mistænkte infektionsfokus fx et sår.

Bærertilstand diagnosticeres ved podning fra næse, tonsiller(i svælget) samt gerne perineum (i skridtet) (sidstnævnte inkluderes altid ved indlagte patienter).

Diagnostiske undersøgelser

Mere om emnet

# data[].attributes.attachment_link.description
MRSA er stafylokokker, der er resistente over for de antibiotika, man normalt bruger til at behandle stafylokokinfektioner. Senest redigeret den 24. august 2017 De fleste, der smittes med MRSA vil være raske smittebærere. Det betyder, at de har bakterien på sig, typisk i næsen og på huden, men mærker ikke noget til den, og har ikke tegn på infektioner.