# data[].attributes.headline
Що таке Художник

# data[].attributes.subject
Що таке Художник

# data[].attributes.body
Художник - людина, що займається образотворчим мистецтвом. У більш широкому сенсі - діяч мистецтва. Художник - не тільки професія, а й покликання!

# data[].attributes.body
1) Художник-початківець. Мечеться між класиками, на кшталт Леонардо да Вінчі, і сучасним абстрактним мистецтвом, намагаючись їх якось поєднати і знайти свій “унікальний” стиль. Також, у них існує явна боротьба. Вони не можуть визначитися в почерговості дій: що зробити насамперед – стати великими художниками, вписавши себе в історію мистецтва, або стати багато заробляти відразу? Ось така дилема

# data[].attributes.body
2) Художник-реаліст. Малює тільки з натури і виконує роль “фотоапарата”. Не париться особливо, щоб створювати щось нове – його цілком задовольняє перемальовування наявних на увазі об’єктів або готових картин. Має розвинені функції Ctrl+copy Ctrl+v. Був дуже популярний до 19 століття, а потім, після появи конкурента-фотоапарата став трохи страждати в популярності.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (4)

# data[].attributes.body
3) Художник-фантазер. Сюди належить величезна маса художників, які творять у всіх “незвичайних” для середньостатистичного обивателя стилях і жанрах. Про їхні картини непідготовлений глядач каже: “ШО ВОНО ТАКЕ?” або ще гірше “ЩО ЦЕ ЗА ХРЕНЬ?”. Сюди відносяться сюрреалісти, кубісти, абстракціоністи, імажиністи та інші “-істи”. Непогані хлопці, і малюють добре.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (6)

# data[].attributes.body
4) Художник-самоучка. Цей вид художника, який був раніше гнаний усіма академістами і “правильними” художниками з освітою, а тепер розправив крила і з кожним днем почувається дедалі впевненіше й упевненіше завдяки особливостям сучасних течій мистецтва, де крапка й смужка вже вважаються шедевром, а навчатися у виші 4 роки вже й не обов’язково. Не любить малювати портрети, бо вони в них виходять дуже сумно (не вміють малювати людей узагалі, окрім тіней і силуетів).

# data[].attributes.body
5) Художник, який помірно п’є. У цю категорію потрапляють усі, хто вважає, що допінг у вигляді алкоголю допомагає творити шедеври. При цьому, він ніколи не визнає, що він може “перебрати”, тому що завжди списує все на творчу кризу і пошуки “нового

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (6)

# data[].attributes.body
6) Художник-романтик. Це такий собі “творець-Дон Жуан”, якому для натхнення потрібна чергова пасія для нового витка натхнення. Такі художники черпають творчі сили в коханні (часто нерозділеному і нещасному), що накладає відбиток на всі їхні полотна.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (8)

# data[].attributes.body
7) Художник-батюшка. Такі малюють ікони, сюжети на різну духовну тематику. Часто носять бороди і довге волосся, заплетене в косичку.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (5)

# data[].attributes.body
8) Художник-алкоголік. Наступний еволюційний щабель помірно-питущого художника. Ці художники що називається “не просихають”. Взагалі живуть в інших світах, через що часто створюють непогані сюжети, за більшого хаосу в роботах.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (3)

# data[].attributes.body
9) Художник-божевільний. Типу такий закос під Сальвадора Далі. Не у всіх він уміло виходить, але багато хто намагається його наслідувати. Такі особистості і створюють, до речі, навколо взагалі всіх художників ореол “дивацтва” нашої професії, і завдяки їм нас іноді всіх вважають дивними і злегка збожеволілими людьми, що, звісно ж, не так

# data[].attributes.body
10) Розкручений художник. Спочатку належав до однієї з попередніх категорій, але зміг себе розкрутити (або його розкрутили), піднятися і стати такою-собі “шишкою”. Це – наша мистецька еліта. Дуже добре заробляють. При тому, що сюжет їхніх творів і форма вже не важливі – варто йому провести дві лінії, і кілька мазків, як люди повально кричать, що це шедевр, і починають у всій картині шукати приховані смисли і підтексти (яких там, зазвичай, немає), переживаючи споглядальний екстаз. Круті хлопці, одним словом.

# data[].attributes.headline
Техніка малювання олівцем

# data[].attributes.subject
Техніка малювання олівцем

# data[].attributes.body
Для своїх робіт авторка використовує лише папір та простий олівець. Інколи малюнки виходять настільки майстерні, що їх важко відрізнити від фото. Реклама: Цей художній стиль називається гіперреалізмом, він вимагає багато навичок і терпіння

# data[].attributes.headline
Розтушовування

# data[].attributes.subject
Розтушовування

# data[].attributes.body
Як намалювати ніс людини олівцем поетапно», як втім і інших уроках, я використовував дві техніки малювання – спочатку краї, а потім штрихування. Розтушовка, як згадувалося раніше, допоможе зробити малюнок більш реалістичним.

Існують основні правила розтушовування, які допоможуть вам зробити її якісніше. Перше — це виконувати її тільки уздовж штрихів, що додасть тушеванию більш природний вигляд. Друге – для розтушовування можна використовувати не тільки просту, але і зигзагоподібну штрихування. Третє – не розтушовують малюнок пальцем! Використовуйте ватяні палички або шматочок м\’якої білої папери.

# data[].attributes.body
З допомогою штрихування олівцем можна легко передати потрібний тон. Штрихування виконується короткими лініями (штрихами), що дає можливість отримати різну ступінь насиченості тону. Для того щоб посилити його глибину застосовується перехресне штрихування.

Якщо уважно придивитися, то можна побачити, що в самому темному тоні будуть поєднуватися штрихування різних напрямків: косі, вертикальна і горизонтальна.

# data[].attributes.headline
Техніка малювання гуашшю

# data[].attributes.subject
Техніка малювання гуашшю

# data[].attributes.body
Гуаш має французьке походження та відрізняється від акварелі великими можливостями перекриття кольорів і непрозорістю. Крім того, вона дає можливість виправити невдалий мазок. Вода потрібна в основному для змивки пензлей. У гуаші яскраві, оксамитові кольори з матовістю, що дозволяє створювати картини з глибокими відтінками.

Основні недоліки гуаші:

Пігмент сильно втрачає насиченість при висиханні й стає світліше, тому правильно підібрати тон буває не так-то просто.

Якщо накласти занадто товстий шар, то після висихання він може потріскатися. Потрібно бути обережними, виправляючи невдалий мазок і не накладати більше трьох шарів.

Щоб стати справжнім майстром цієї техніки та з легкістю створювати потрібний відтінок, потрібно досить багато практикуватися.

Однак, незважаючи на все це, гуаш неодмінно стане улюбленим матеріалом, який буде зачаровувати своїми якостями.

# data[].attributes.headline
Техніка малювання аквареллю

# data[].attributes.subject
Техніка малювання аквареллю

# data[].attributes.body
Художники по всьому світу дуже люблять акварельні фарби. Все тому, що акварелі властива велика кількість технік та прийомів використання. З її допомогою будь-яка людина навіть без спеціальної художньої підготовки зможе намалювати картину. Акварельні фарби легкі та ніжні, а малюнок завжди виходить трішки повітряним.

# data[].attributes.body
Перший прийом має назву «розводи». Техніка полягає в наступному. На папір наносять мазок одного кольору і, не давши йому підсохнути, поверх накладають наступний мазок будь-якого іншого кольору. Фарби починають підтікати, змішуватися, створюючи при цьому кольорову пляму. Такий прийом дає можливість фантазувати. Однак, щоб контролювати процес розтікання фарби, потрібно трішки практики. Під чітким керівництвом викладача у вас неодмінно все вийде. Цей прийом застосовується не тільки новачками, але і широко поширений серед професіоналів для малювання великих об’єктів як, наприклад, води або неба.

Назва другої техніки «по мокрому» вже говорить сама за себе. Для початку папір необхідно змочити водою. Фарби на такому листі будуть перетікати, утворюючи красиві переходи кольору, легкість та прозорість живопису. Техніка дуже ефектна, проте водночас не передбачувана. Досвідчені майстри можуть створювати картини за один сеанс, не даючи листку висохнути в процесі роботи. Такий прийом називається «A la prima».

# data[].attributes.body
Скління робить різні відтінки, тони, створює ідеальні переходи та кольори. Але є один важливий момент: перед нанесенням наступного кольору, потрібно дати висохнути попередньому

# data[].attributes.body
Художники також називають цей метод «мокрим по мокрому». Він полягає в процесі змочування паперу перед нанесенням кольору. Воду з акварельного паперу слід рівномірно наносити великою кистю або губкою. Це дозволяє створювати розмиті форми, відтінки, м’якість і перехід.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (12)

# data[].attributes.headline
Техніка малювання олійними фарбами

# data[].attributes.subject
Техніка малювання олійними фарбами

# data[].attributes.body
Олійні фарби бувають криючими (свинцеві та цинкові білила, окис хрому, кіновар) і лесируючими (краплак, смарагдовий зелений, ультрамарин). Перші повністю закривають поверхню, а другі більш прозорі й вбирають більше олії. Лесируючі часто накладають поверх криючих для підкреслення тону або кольору.

У цій техніці можна писати як в один шар, так і багатошарово. Вона дозволяє писати пастозно, гладко, з глибокою деталізацією і швидко в стилі a la prima.

Фарби цього типу роблять тонкі й витончені переходи кольору. Шари можна наносити один за іншим з витримкою, поки висохне попередній. Таким чином фарба не зміщується й створиться ефект просвічування нижніх шарів.

Олійні фарби стійкі до світла, тому картини виходять довговічними, що не можна сказати про акварельні роботи, які схильних до вигоряння.

# data[].attributes.headline
Техніка малювання пастельною крейдою

# data[].attributes.subject
Техніка малювання пастельною крейдою

# data[].attributes.body
Принципи техніки:

1. Уникайте графітового олівця, який не підходить для підмальовки. Інакше пастель буде погано на нього лягати.

2. Використовуючи прийоми штрихів, точок, ліній і мазків можна чудово уточнити форми, передаючи матеріальність.

3. Техніка сухої та олійної пастелі дуже схожа. Головна відмінність — легкість розтушовування.

4. Новачкам не варто відразу братися за крейду. Спершу слід вивчити основи академічний живопису, а вже після приступати до цієї техніки.

5. Малюнок пастеллю вимагає дбайливого ставлення та для збереження рекомендують поміщати його під скло.

Види пастельної крейди:

суха;

олійна;

воскова.

Суха пастель — найулюбленіша й буває твердою або м’якою. Вибирати слід за своїми уподобаннями. Тверда містить багато сполучної речовини, тому не така ламка, як м’яка. Розтушовувати її простіше, ніж м’яку. Але за рахунок великого змісту білої крейди, утруднюється передача кольору. І потрібно з особливою ретельністю підбирати правильний тон і застосовувати розтушовування або штрихування.

# data[].attributes.headline
Техніка малювання на планшеті

# data[].attributes.subject
Техніка малювання на планшеті

# data[].attributes.body
Із розвитком технологій з’явилася нова течія в мистецтві — малювання на графічному планшеті. Підходить вона  для майстрів будь-якого рівня. Головне — хороший планшет і програма.

За допомогою цієї техніки зараз створюють буквально все: візуальний контент, дизайнерські проекти, персонажів для ігор, обкладинки для книг і багато іншого. Щоб навчитися цієї техніки, необов’язково проходити спеціальні навчальні курси. Можна почати із самоосвіти, почитавши статті та переглянувши майстер-класи. Якщо вам сподобалося й ви хочете заглибитися в це мистецтво, тоді вже варто відвідати спеціалізовані курси.