# data[].attributes.body
HKHK blogikonkurss "Õppida võib ka rännates".

HKHK õpilased käivad Erasmus+ programmiga igal aastal erinevates riikides praktikal. Väga sageli valmib praktika jooksul tore blogi, mida on huvitav ka sõpradele lugeda anda. "Erasmus Days" ürituse raames kogusime kokku viimase paari aasta blogid ning palume sul ära märkida oma lemmik - selleks vajuta vasakus nurgas olevale südamele :) Võistlevad viimase kolme õppeaasta välispraktikate blogid (2022 - 2024).

# data[].attributes.body
LG-23 õpilased Sirje ja Marit said Maltal elava ja töötava giidi käe all ise loodusreisi kokku panna.

# data[].attributes.attachment_link.description
Siin me oleme 12.märts 2024 ​ Haapsalu Kutsehariduse loodusgiididel on vaja mõlemal õppeaastal sooritada praktika ja seda võib sooritada kas mõnes Eesti ettevõttes või Erasmus +…

# data[].attributes.body
KO-22 õpilased Jane-Ly ja Krista õppisid Viinis lisaks kokkamisele ka küpsetama ja kondiitritööd tegema.

# data[].attributes.attachment_link.description
Nädalavahetusel käisid meil kallid kauged külalised Eestimailt. Sai tigedalt naerda, turistikaid külastatud ja palju muudki:) Esmaspäev ko…

# data[].attributes.body
IT-21 õpilane Artjom praktikal Hispaanias, Vilagarcías.

# data[].attributes.attachment_link.description
Täna oli viimane päev Hispaanias ning meie praktika hakkab vaikselt lõppema. See oli väga tore aeg. Mulle täitsa meeldis siit olla ja inime…

# data[].attributes.body
IT-21 õpilane Virgo praktikal Hispaanias, Vilagarcías.

# data[].attributes.body
IT-21 õpilased Karl ja Kevin said järgi proovida, kuidas Maltal IT eriala töötada on.

# data[].attributes.headline
Loodusgiidi praktika Vilagarcia de Aurousas

# data[].attributes.subject
Loodusgiidi praktika Vilagarcia de Aurousas

# data[].attributes.body
Loodusgiid Jana Hispaania praktika

# data[].attributes.attachment_link.description
9. mai - neljapäev Esimene päev Hispaanias Olen loodusgiidi praktikal koos oma kursusekaaslase Kairiga:) Asume Galicia piirkonnas, mis on autonoomne piirkond Hispaania loodeosas. Galicia…

# data[].attributes.body
Margit ja Erika Hämeenlinnas, Tavastia koolis

# data[].attributes.attachment_link.title
Erika ja Margit Tavastia koolituskeskuses kangast kudumas. 2023

# data[].attributes.attachment_link.description
Hommik algas huvitava avastusega. Leidsin oma auto kahe aknani ulatuva lumevalli vahelt. Pilti mõistsin kahjuks teha alles pärast mõningast…

# data[].attributes.body
TTL-23 Kertu ja Jüri praktiseerisid 4 nädalat La Roche sur Yoni'i ehitus-ja puidukoolis ning omandasid hulgaliselt uusi oskusi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tänane päev oli omamoodi huvitav. Hommikul hakkasime tegema kanamaja. Sellest pidi saama lahkumiskingitus ühe kolleegile, kes pensionile…

# data[].attributes.body
Marju ja Kristel said päris selgeks, kuidas tekstiilitööd Jaapani moodi teha- Facebooki blogi

# data[].attributes.attachment_link.description
Jaapanis Saori is on Facebook. Join Facebook to connect with Jaapanis Saori and others you may know. Facebook gives people the power to share and makes the world more open and connected.

# data[].attributes.body
M-22 õpilaste Stefi ja Kareni harjutasid Iirimaal, Westportis hotelli toateenindajate ametit.

# data[].attributes.attachment_link.description
Praktika Iirimaal
Olime just koolist tulnud ja koristasime parasjagu, kui Stefi sai ootamatu kõne Heli Heinastelt, kes küsis küsimuse, mida keegi ei oleks oodanud. “Stefi ja Karen, kas te tahaksid see aasta minna praktikale Iirimaale.” Meie olime muidu sellest vaimustus, karen googeldas kohe

# data[].attributes.body
IT-21 õpilase Martini praktika Hispaanias, Vilagarcías.

# data[].attributes.attachment_link.description
Varahommikul viimistlesime viimased ettevalmistused ning suundusime rongijaama, et Vigo poole teele asuda. Seal peatusime kiirtoidurestora…

# data[].attributes.body
IT-22 õpilane Gregori Hispaanias, Cordobas.

# data[].attributes.body
Kokaeriala kolmanda kursuse tüdrukud töötasid kahes erinevas restoranis vanas Hispaania linnas Cordobas.

# data[].attributes.body
Kairi LG-23 praktiseeris Vilagarcia de Arousa-s matkakorraldajate käe all.

# data[].attributes.attachment_link.description
09.05 Hommikul ärkasin kell 2.50. Klaasikene vett, hammaste pesu, kammin juuksed, sellest piisab. 3:30 Jana juurde ja meie ühine sõit Hispaaniasse saabki alguse. Kodu juures oli külma 4 kraadi,…

# data[].attributes.body
LG-22 õpilane Vivika Vool oli Kreekat turistidele tutvustava veebilehe praktikant.

# data[].attributes.attachment_link.description
Ja ongi käes mul viimane päev siin Kreetal. Terve nädal on läinud selle tundega, et on nii tore, aga ometi ühel hetkel on käes aeg kohver kokku pakkida ja lendu tõusta. Kui toredasti kõlab…

# data[].attributes.body
Sandra, Keity ja Grete M-21 rühmast käisid St Regis Mardavall Mallorca Resort hotellis teeninduspraktikal.

# data[].attributes.attachment_link.description
M-21 rühmast Sandra, Keity ja Grete käisid St Regis Mardavall Mallorca Resort hotellis praktikal (17.04-21.05), kus nad suurema osa ajast töötasid “Terra” nimelises restoranis ja vahest ka teistes kohtades kust sai teenindus kogemust. Igaühe praktika kogemust saab eraldi lugeda nende nimega

# data[].attributes.body
K-22B õpilane Liisbeth töötas Hispaanias, Caceres'es kohvikus nimega Charlottes.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mina olen Liisbeth, õpin Haapsalu kutsehariduskeskuses kokk 4. taseme õppes. Kokaks läksin õppima, sest juba väikesest peale olen huvi tundnud söögitegemise vastu ning katsetanud erinevaid toite. Kui kuulsin Erasmus+ projekti võimalustest, olin kohe huvitatud. Minu praktika teekond tõi mu Hispaaniasse.

Minu praktika ettevõttes algas 08.09.2023. Tööpäeva pikkus oli 8 tundi ehk 8:30 kuni 16:30.
Esimene nädal
Esimesel päeval olid emotsioonid laes, ärevus ja segadus. Ei teadnud täpselt mida tegema peab ning kus ma ikkagi nüüd olema pean- kas baaris ja köögis või ainult köögis. Töölisi oli ka kuidagi väga palju ühe koha kohta korraga tööl ning nimed kohe meelde ei jäänud. Keegi siin eriti inglise keelt ei räägi, aga õnneks enne siia tulekut jõudsin natukene Hispaania keelt õppida ning saab suhelda ka kehakeeles. Köök oli väike ning köögis korraga kokku 3 inimest ja teenindajad, kes käisid juttu ajamas, söömas või toite ja taldrikuid viimas ning toomas. Päeva lõpuks oli juba enam-vähem selge, mis on siin minu ülesanded.

Tööpäeva alguses olin baaris abis, aitasin toole laudade taha sättida ning salvrätiku hoidjaid laudadele viia ja aitasin ka lõigata sidrunit. Edasi läksin kööki tööle. Köögis algas päev sellega, et lõikasime saiu ja röstisime neid. Pärast saiade röstimist pandi need kasti ning osadest tegime Parisina röstsaiu (tomati kaste, sink ja juust) kandikule. Teistest tehti vastavalt tellimustele erinevate maitsetega röstsaiu. Kui tuli tellimus parisina saiale, siis võtsime ette valmistatud saia ja panime grilli ning serveerisime, nii sulas juust mõnusalt pehmeks ning sai oli väljast krõbe, seest pehme ning soe.

Päevajooksul sain teha erinevaid ülesandeid näiteks nõudepesemine, kartulite koorimine ning tükeldamine. Ülesandeid anti pigem vähe selleks, et saaksin tutvuda töökeskkonnaga ja nii-öelda sisse elada.

Vabadel päevadel tutvusime piirkonnaga, külastasime erinevaid kohvikuid ja restorane ning avastasime, et paljudes söögikohtades pole Wi-Fi võimalust.

Hommik algas tööl masinate sisselülitamisega, seejärel saiade lõikamise ja valmistamisega. Vahepeal käisin nõusid pesemas, koorisin kartuleid igapäev 3-5 pesukausitäit ning pärast tükeldasin. Peale kartuleid sain küüslauku koorida. Edasi vaadati, mida tol hetkel teha oli vaja. Kiletasin krevette bechamel kastmes väikesteks tuubideks ning lõikasin kääridega soolevorste väiksemateks portsjonideks. Sain tööd teha ka viilutusmasinaga. Viilutasime tavaliselt vorsti, sinki ja juustu.

Hispaanias on kombeks serveerida jookide kõrvale snäkke, mida kohalikud kutsuvad pinchodeks.

Pinchode ajal korjati baaris kõik mustad taldrikud ja kahvlid ühte suurde pesukaussi, mis toodi kööki pesemiseks.

Lisaks kartulitele ja vorstikestele, olen veel saanud ka valmistada kroketeid, tükeldada porrulauku ja kana ning kõrvalt näinud kuidas kogu toit valmib.

Vabadel päevadel jalutasime ringi, avastasime Museo de Arte Contemporáneo Helga de Alvear kunstimuuseumi, kus olid päris omapärased ning huvitavad väljapanekut ja käisime erinevates söögikohtades.

Baar
Baaris sain abis olla kuskil poolteist nädalat. Baaris algas vahetus kell 16:30 ning lõppes tavaliselt 00:30. Sealsed ülesanded olid klaaside ja tasside pesemine ja jookide valmistamine. Baaris olles sain ka magustoite kaunistada ning neid lauda viia. Töölised baari poolel rääkisid rohkem inglise keelt kui köögis.

Jookidest sain valmistada erinevaid kohvisid, sain teha mõne jäätisekokteili, mojitosid ja valada õlut nii nagu eestlased ei vala. Õlut valati seal nii, et peale jääks vahukiht või nagu nemad seda nimetavad, siis kreem. Pudelis olevaid jooke valavad nad lauas näiteks gin toonikuga ja veinid, aga ka coca-cola ja muud sellised.

Baaris oli tööjaotus selline, et 3-4 inimest teenindasid terrassil ning 2 olid leti taga ja 1 tegi magustoite, sest köök oli 16-20ni suletud.

Arvan, et praktika läks hästi, sain kõigiga läbi, mingeid intsidente ega probleeme otseselt polnud. Küll, aga arvan, et läksin natuke liiga kõrgete ootustega sinna, et saaks süüa teha ja õppida nende roogasid valmistama, sest reaalsuses olin lihtsalt abiline, kes tegi lihtsamaid töid.

Kogemuste poolelt olen siiski jälle ühe kogemuse võrra rikkam, sest töökultuur on niivõrd erinevam Eesti töökultuurist. Ka keeleliselt oskan natuke rohkem hispaania keelt kui minnes oskasin ning natuke kergem oli nendega ka suhelda.

# data[].attributes.attachment_link.description
Minust natukene Mina olen Liisbeth, õpin Haapsalu kutsehariduskeskuses kokk 4. taseme õppes. Kokaks läksin õppima, sest juba väikesest peale...

# data[].attributes.body
Kirke ja Reino said võimaluse töötada Madriidis puutööettevõtetes.

# data[].attributes.body
Pehme mööbli valmistajad Piret ja Liisi said Reveli koolis Prantsusmaal käe valgeks.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Et kõik ausalt ära rääkida, peame alustama sellest, et tänaseks on möödunud juba kuu aega päevast, kui Prantsusmaalt tagasi tulime. Tasapisi oleme oma koduse argipäeva rutiiniga jälle ära harjunud. Kevad hakkab siin lõpuks nii kaugele jõudma nagu see Revelis oli siis, kui sinna jõudsime ehk et see kõik kokku on pisut segadust tekitav. Aga meenutame rõõmuga viimast koolinädalat ja vabu päevi imelisel Prantsusmaal. Viimasel nädalal jätkasime oma toolide istmeosa läbiteppimist ja tegime "brylli"?? tooliserva (kuna me eestikeelse juhendajaga pole seda tööd kunagi teinud, siis on meie traditsioonilise polsterdamise terminite koha peal ka üks suur küsimärk). Tõehetk saabus siis, kui Monsieur Murgaz joonlauaga mööda raamiserva tõmbas ja näitas, kus istme serv peaks rohkem väljapoole ulatuma. Kõik need sada asja, mida kogu aeg pead jälgima ja meeles pidama ja siis veel lisaks see oluline moment. Järgmise kihina läks toolidele peale kookoskiud, millele läks omakorda peale valge

# data[].attributes.attachment_link.description
Et kõik ausalt ära rääkida, peame alustama sellest, et tänaseks on möödunud juba kuu aega päevast, kui Prantsusmaalt tagasi tulime. Tasapisi oleme oma koduse argipäeva rutiiniga jälle ära harjunud. Kevad hakkab siin lõpuks nii kaugele jõudma nagu see Revelis oli siis, kui sinna jõudsime ehk et see kõik kokku on pisut segadust tekitav.

# data[].attributes.headline
HKHK kokad ja majutusteenindajad Iirimaal

# data[].attributes.subject
HKHK kokad ja majutusteenindajad Iirimaal

# data[].attributes.body
K-21 õpilased Karl, Priidik ja Andri ning M-21 õpilased Eliise ja Angela Westporti hotellides praktikal

# data[].attributes.body
Loodusgiid Helena Pruul praktiseeris suvisel ajal lumisel maal.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ja ma päriselt ka, olengi siin!

Eile maandusin Arktikas, Svalbardi lennujaamas ja silmnähtavalt õhkab minust elevust ja rõõmu! Olen endiselt veel muidugi alles sisse elamas, kuid juba on esimene matk tehtud; laud kohalike taimede-lindude raamatuid täis; esimene püssilask lastud ning järgnevad päevad tegevusteks planeeritud.

Ja tegelikult on minus üüratu tänulikkus! Et on olemas Erasmus+ programm, tänu millele see kõik on võimalik. Et Haapsalu Kutsehariduskeskus on lihtsalt nii äge kool, kes seda võimaldab! Ja et on Kari Outdoors tänu kellele ma teiste vägevate Eesti nais-matkajatega tutvusin ja tänu millele Kaisa mul kõike kohapealset organiseerida aitas!

See kõik on alles algus ja ma jagan oma seiklustest teile jooksvalt, et tegelikult ka ikkagi kohapeal olla ja kogeda.

Seniks aga siin teile galerii kahest esimesest päevast.

# data[].attributes.attachment_link.description
Helena Erasmus+ loodugiidi praktika Arktikas Svalbardis. Teravmägede seiklus kuu aega.

# data[].attributes.body
Raili, Ilona, Anneli ja Riina TAVASTIA koolis kangakudumise praktikal.

# data[].attributes.attachment_link.description
Eile oli kiire päev. Alustasime päeva sadulsepaklassis kosmeetikakotikeste õmblemisega. Materjalid kasutamiseks olid kõikvõimalikud - kangas, dermatiin, nahk ja läbipaistev plastik.

# data[].attributes.body
Imre ja Nele Soomes restaureerimise maailma avastamas.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Imre ja Nele restaureerimise maailma avastamas

# data[].attributes.attachment_link.title
Imre ja Nele õppimas perekond Wiik juures Soomes Forssas

# data[].attributes.attachment_link.description
Tere, Nüüd tegin sellise vangerduse, et ei kirjutanudki eile õhtul vaid jätsin selle tänaseks hommikuks, kui pea on selgem. Õhtuti oleme si…

# data[].attributes.body
Toomas ja Kert Westportis.

# data[].attributes.body
LG õpilane Kai Mallorcal 2022 kevadel jalgrattamatkade korraldajatelt uusi oskusi õppimas.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Meie giidituur algab lausega: "Good morning everybody and welcome to Mallorca, an island which was once described by the famous writer Borges as a place very similar to happiness." - Tere hommikust kõigile ning tere tulemast Mallorcale, saarele mida kuulus kirjanik Borges kirjeldas "kohana väga sarnasena õnnelikkusele."
Jah, just nii see on.

Mallorca tänu oma soodsale asukohale Vahemeres on olnud erinevate kultuuride ja regioonide mõju sfääris ning kuulunud erinevate impeeriumite koosseisu, mis on kujundanud selle kultuuri ja inimesi. Samuti mõjutab siinseid inimesi ja elustiili see, et siin on imeline loodus, meri ning 300 päeva aastas päikest.

Sõites saarel erinevates kohtades ringi ei saaks nagu arugi, et see on suuruselt kõigest 1,5 x meie Saaremaad.

​

Mallorca teeb ilusaks tema imeline loodus. Saare lääne ja põhja äärt kaunistab imeline Serra de Tramuntana mäeahelik, mille kultuur ja loodus on kirjutatud Unesco maailmapärandi sekka. Imelised rannad kaljude vahel ning muinasjuturaamatute illustratsioone meenutavad külakesed teevad selle piirkonna paradiisiks omaette.

Saare põhja ossa jäävad kuulsad linnad nagu Pollenca, Alcudia (kunagine Rooma impeeriumi aegne saare pealinn) ja kuurotlinn Can Picafort. Kuulsaks turismiobjektiks on looduslikult imeline Cap de Formentor (Formentori neem).

Ida ja lõuna kaldale jäävad peamiselt imelised rannad

Palma de Mallorca

Palma de Mallorca ehk Palma on Mallorca suurim linn, nö pealinn, Baleaaride autonoomse piirkonna keskus. Palma nimi tuleb palmidest, mis uhkelt pealinna erinevaid alleesid ja muid tänavaid ja parke kaunistavad. Palm ei ole tegelikult looduslikult Mallorcal kasvav puu, see on siia sisse toodud araablaste valitsemise ajal Põhja-Aafrikast. Palmas elab ligikaudu 420 000 inimest, kuid oma olemuselt puudub siin suurlinnale omane "kiirustamine ja rabelemine"
Palma asukohal loodi ametlikult asula aastal 123 e.Kr, kui Rooma impeerium Mallorca vallutas. Nö pealinnaks oli tollal ajal Alcudia, Palma oli kõigest sõjaväebaas. Peale Rooma impeeriumi lagunemist käis siin pidev võitlus erinevate religioonide ning kultuuride vahel kuni lõplikult aastal 902 p. Kr vallutasid Mallorca ja Palma araablased Põhja-Aafrikast. Nemad lõid linna nimega Medina Mallorca ning ehitasid siia linnamüüri ning kuningliku palee, mošeedest rääkimata.
Aastal 1229 vallutas linna Aragoni kuningas Jaume I (James I ), peale mida algas kristlik aeg. Jaume I ajal algas hiiglasliku katedraali ehitus, mis kestis peaaegu 4 sajandit. Katedraal on pühendatud neitsi Maarjale, merele ning kohalikud kutsuvad seda lihtsalt La Seu (katalaani keeles katedraal). Katedraali kaunistab maailma suurim gooti stiilis vitraažaken.

Jaume II ehitas ilusa lossi - Bellver lossi, et kaitsta end võimalike moslemite uute rünnakute eest. Lossi ümber on nö püha mets, kus toimus omal ajal kõige verisem lahing Mallorcal ning sinna uute ehitiste ehitamine on keelatud.

1950ndatel hakkas Palmas ja üldse Mallorcal kasvama turism. See kasvas nii plahvatuslikult, et saarele tuli juurde palju töölisi nö mandri-Hispaaniast ning linn hakkas tohutu kiirusega suurenema. Lammutati maha keskaegsed linnamüürid (v.a merepoolne osa) ning loodi mitu uut linnaosa. Samuti hakati ehitama meeletutest kogustes hotelle.
Et suurt inimmassi ning autosid linna keskusest vähendada täideti katedraali poolne vahemere rannik nö pinnasega ning loodi suur park, rannapromenaad ning autoteed. Täna, 50 aastat hiljem on linnal sama probleem - kuhu mahutada suur turistide hord....

Loodus on siin imeline. Siin on palju-palju rohkem rohelust kui ma arvasin ning vesi on päriselt sinine! Nii nagu erinevatel Vahemerd reklaamivatel piltidel. Avastada ja imetleda on palju.

Olles vaid mõned päevad mahedat Vahemere briisi nautinud viis mu tee mind mägedesse. Nimelt Haapsalu Kutsehariduskeskuse partnerkool I.O.S Son Rullan, kus õpivad noored põhikooli baasil viis oma noored mägedesse matkama. Täpsemalt Biniaraix matkarajale (Barranc de Biniaraix), mis asub saare läänepoolsel küljel. Selles koolis õpivad noored samuti loodusgiidiks ning see matk oli nelja poisi koolitöö. Lisaks minule ja õpilastele oli veel kaasas mu kursuseõde Teresa ning kaks kohalikku õpetajat. Mulle, kellele on mägedes matkamine füüsiliselt päris raske oli see paras väljakutse. Väljakutseks oli just 17-aastaste poistega sama tempo hoidmine. Kuid noored olid vahvad ning ootasid mu kenasti järele. Loodus ümberringi oli imeline - jõudsime Mallorca kõrgeima tipu (Puig Major) jalamile ning matkasime Cuberi (Mallorca suurim vee reservaat) ääres. Imeline päev! Aitäh Haapsalu Kutsehariduskeskus, aitäh Erasmus.

Biniaraix linnakeses, enne mäkke tõusu

Õpilasest giid näitab marsruuti ning õpetaja õpetab

Matkarajal

Puig Majori jalamil

IOS Son Rullani õpilased ning minu matkakaaslased

Enne ja pärast

Minu praktika ja nö töö leiab aset sellises kohas nagu Call & Ride Mallorca. Tegemist on kohaliku väikse turismifirmaga, mille peamine eesmärk on jalgratastel linnaekskursioonide läbiviimine ning üleüldine rataste laenutus ning kotihoid. Rattaid on neil erinevaid - maanteerattad, linnarattad, elektrirattad ning sähkud. Koht ise asub Palma vanalinnas, kõige suurema vaatamisväärsuse - Santa Maria katedraali kõrval tänavas.

Tööpäev kestab tavaliselt kell 10 - 18.  Jalutuskäik kodust tööle kestab mul tavaliselt 30 minutit ning see viib läbi imelise Palma vanalinna.  Päev algab tuuri ettevalmistamisega, rataste väljatõstmisega jne. Tuur kestab 10.30 - 13.00.  Ülejäänud päeva on nö jooksev töö poes, rataste laenutamine, suhtlemine klientidega, nende juhendamine linnas jne. Ja nagu klassika - nädalas on 5 päeva tööl ja 2 vaba.

Tüüpiline vanalinna tänav ning Placa Major

Kolleeg David giiditööd tegemas

Kolleeg Sergio giiditööd tegemas

Minu praktika/töökoht

Uhh, minek! Olen oma elus palju lennanud aga seekord oli kohe eriti mõnus! Taevas oli selge ja sinine, hing hõiskas ning alt lehvitasid mulle korraga nii Haapsalu, Noarootsi, Vormsi, Hobulaid, Hiiumaa, Muhumaa ja Saaremaa. Lendasin piki üle Gotlandi ning hiljem ka aplide, mis oli äge!

Ning sealt ta juba siis paistis - Mallorca! Hispaania kuningriigi, Baleaari saarte suurim saar Vahemeres. Olin seda hetke nii kaua oodanud ja nüüd oli ta käes.

Siin blogis ei räägi ma sellest, mida ma iga päev teen vaid postitan eraldi teemad, millega siin praktikal olles kokku puutun.

Mallorca lennuki aknast

# data[].attributes.attachment_link.description
Meie giidituur algab lausega: " Good morning everybody and welcome to Mallorca, an island which was once described by the famous writer Borges as a place very similar to happiness." - Tere hommikust...

# data[].attributes.body
Noored tislerid Martin ja Raido praktikal Beziersis, Prantsusmaal.

# data[].attributes.attachment_link.description
Martini ja Raido blogi Prantsusmaal välispraktikal

# data[].attributes.body
Irja Tamkivi kokanduslikud seiklused Iirimaal

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mõned päevad May`s on ikka ka päris-päris kõrbekuumad. Olen nüüd vahel õhtusöögimenüü-ajal serveerimiskokk, tšekimasin ketrab vahetpidamata, igal pool on tartar ja leegid ja mina tunnen ennast umbes nagu Komodo varaan, kes proovib läbi sõrmuse pugeda. Kui hotelli HR meeskond minuga hüvasti jätab, siis räägivad, kui sügava mulje ma olevat kokkadele jätnud, et väga kiire tegutseja ja kiire õppija. Varaan, Chefid, mis kiire õppija. Ma kõrvetan kogu aeg käsi kõikide asjade vastu, vannun nagu Ümera tänava teismeline, panen võileibu valesti kokku ja proovin kastmekannu vale kastet valada, võtan vale taldriku ja proovin läätsevahvleid sõrmedega fritüüri-õlist kätte saada. Aga oma kaitseks, ma teen üldiselt vigu üks kord. No võib olla kaks. Ja keegi peale minu ei arva, et ma teen palju vigu. Ju neil on ennegi köögis peast lihtsaid inimesi olnud. Ja muudkui kasvan, Franki sõnad on meeles. Pean ütlema, et ma kasvan tegelikult mujal ka, mitte ainult köögis. Ühel päeval satume Chef Havre`ga koer

# data[].attributes.attachment_link.description
Mõned päevad May`s on ikka ka päris-päris kõrbekuumad. Olen nüüd vahel õhtusöögimenüü-ajal serveerimiskokk, tšekimasin ketrab vahetpidamata, igal pool on tartar ja leegid ja mina tunnen ennast umbes nagu Komodo varaan, kes proovib läbi sõrmuse pugeda. Kui hotelli HR meeskond minuga hüvasti jätab, siis räägivad, kui sügava mulje ma olevat kokkadele jätnud, et väga kiire tegutseja ja kiire õppija.

# data[].attributes.body
Loodusgiidi eriala õpilane Pille turismi- ja loodusuuringute firmas Naturalist

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pille L 5/3/22 Pille L 5/3/22

Elust turismibaasis

Read More

Pille L 4/29/22 Pille L 4/29/22

Tormituultest

Read More

Pille L 4/28/22 Pille L 4/28/22

Elust ookeanil

Read More

Pille L 4/14/19 Pille L 4/14/19

Saareelu algusest

Read More

Pille L 4/3/19 Pille L 4/3/19

Proloog

Read More

# data[].attributes.body
3 HKHK loodusgiidi eriala vilistlast Iirimaal Westportis kohaliku kogukonna joaks loodusinfot kokku kogumas ja üles tähendamas. Autor Ly, kaastegevad Marin ja Irena.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nii, kui ilm vähegi kannatab, siis jalad selga ja minekut. Kaua sa siin nelja seina vahel ikka passid. Ühesõnaga päike väljas, kohe õue.

Kodune vaade

Sõbrad

Paar korda selle nädala jooksul oleme käinud Eithne maja taga oleva järve ääres linde vaatlemas. Aga ega selle kohta midagi erilist kirjutada polegi, meelde jäi külm ning kõle tuul ja päästev vihmasabin.

Linnuvaatleja tööhoos

Zen

Reede, selle nädala esimene (loodetavasti mitte viimane) päev on paras, et võtta ette üks väike retk. Ühe künka otsast paistis üks väike liivariba ja sinna me siis oma sammud ka seadsime. Kuna tegemist ikkagi kohalike liikide uurimisgrupiga, võttis 7 km läbimine meil tubli kolm tundi aega. Aga asi oli seda väärt, lihtsalt imeline koht. Kuigi ma lootsin, et liivale siruli visata ja vahele lasta Atlandi lainetel end hellitada, siis sellest midagi välja ei tulnud. Liiv on märg ja vesi jääkülm. Aga mis siis, see ei vähendanud koha ilu.

Taime tuvastamine täies hoos

Kuid ei saa mainimata jätta, et päev varem, sombusel neljapäeva õhtul, olime kutsutud kohaliku kogukonna koosolek/workshopile Killeeni kogukonna keskusesse, kus tutvustati nii pärandkultuuri tutvustavat lehte kui ka meid. Erti armas oli, et saime ka väiksed kingid, pärast pakuti teed ja kooki. Killeen tähendab laias laastus surnute kohta. Nimelt on nende kogukonna surnuaed, kogunemiskoht ja kirik ehitatud teede ristumiskohta, kus oli matmiskoht juba väga ammustel aegadel….

Wendy oma koduse kosmeetikaletiga

Kingitus oli nii armas ja ootamatu. Eriti armastan seda väikest kootud lammast….

Kui ilmaga veab, siis loojang meil aknast on selline

Vahepeal oleme tüüpilist Iirimaa ilma nautinud ehk siis ligi kaks nädalat vihma ja tuult, väikse sorts päikest vahele. Viimasega on olnud nii, et kui jääd vähegi venitama riidesse panekuga, siis oled ilma jäänud. Ühesõnaga olnud sundpuhkus, natuke uurimustööd kahe sabina vahel ja arvutis kõige tehtu sorteerimine, määramine jne.

Proovisime kutti baari meelitada, aga ei võtnud vedu. Ei vea meil enam siin meestega…

Juba väike poeskäik linna oli elevust tekitav, natukeseks ajakski kodust välja. Väike vaheldus trajektooril voodi-diivan-voodi-diivan-rand-diivan-voodi. Aga esmapäev meil vedas, saime võimaluse sõita juba päris linna, proovida ära kohaliku ühistranspordi võlud ja värgid. Ühesõnaga Galway aka Cathair na dTreabh aka Gaillimh. Selline tore boheemlaslik linnake läänerannikul mere ääres, kus on ligi 80 tuath elanikku, suuruselt kuues linn Iirimaal ning 2020a Euroopa kultuuripealinn. Iga nurga peal väiksed poekesed, tänavamuusikud jne. Väga mõnusa vaibiga koht, 7 tundi linnapeal oli selgelt liiga vähe, tuleb tagasi minna, sest oleks tahtnud jõe peal paadituuri (oli välja müüdud) ja sõita Arani saartele, jalutada promenaadil…. jne. Kui juba esmaspäeva lõuna ajal oli tänaval selline melu, siis ei kujuta ette, mis veel nädalavahetusel…

Buss nii wifi kui laadimisvõimalusega

Isegi kohanimed on tähestiku järejekorras

Tunneli lõpus on valgus

Eyre Squere

Linna läbib Corrib`i jõgi, millest läheb üle 4 silda. Toimuvad Galway Austrifestival, Kunstifestival, Filmifestival, mille ajal terve linn muutub üheks suureks peoks. Järgmise käigu sellesse linna sätin küll ühele sellisele ajale. Linn ise on vana ja eriti kena on keskaegne osa, kirikud ja pubid, mis on omamoodi vaatamisväärsus.

Liquid lunch

Iidne jalakas kiriku hoovis

Halleluujah!

13.sajandil valitsesid seda väikest kaluriküla 14 perekonda ehk Tribes of Galway ehk Cathair na dTreabh. Vanadest linnamüüridest on saanud otsukeskus ümber praeguse Eyre väljaku.

Tegelikult oli meie sõidu üks eesmärke leida üles meie oma Vilde kuju, kus on ta kõrvuti Wilde`ga. Tartus avati see skulptuur 1999 ja koopia kingiti Galway linnale 2004.a.

Natuke oli võimalus jalutada ka jõe ääres ja lipsasime ühte katedraali. Võibolla poleksi läinud, aga no häda ajab härja kaevu. Mitte patud vaid reaalne loomulik vajadus. Kohas, kus ka kuningas jala käib, sai imetleda jumalikku valgust läbi vitraaziga akna. Üsna meeliülendav, ütleks.

Rooma katoliku kiriku nimi on pikk ja lohisev: Cathedral of Our Lady Assumed into Heaven and St Nicholas ehk iiri keeles Ard-Eaglais Mhaighdean na Deastógála agus Naomh Nioclás ja on üks suuremaid ehitisi kogu linnas.

Üks kolmas äge kirik, kus sees ei käinud

Usuga on neil iirlastel üldse oma teema. Kui ma kuskil omas maailmas arvasin, et see maa on suht paganlik, siis minu suureks üllatuseks on ca 80 % elanikkonnast Rooma katoliku ustu, 1960ndaltel oli selleks protsendiks 95…. Paljud kirikud, kloostrid ja muu kristlik on ehitatud iidsete pühapaikade kohale. Nagu meilgi.

Nädalavahetus õnnistas meid taas erakordse ilmaga, erakordne just Iirimaa lääneserva kohta st vihma ei sadanudki! Nad räägivad siin, et on Iirimaa ilm ja on lääneranniku ilm. Kui muidu on ilm hetlik, iga päev võib taevast alla tulla põhimõtteliselt kõike, vahele sorts päikesepaistet, siis läänes on asi veel hullem. Aga meil oli jälle ilus ilm.

Kuna Inglasel tuli reede õhtu vend, siis meie õnneks võeti meid nädalavahetusel igale poole kaasa. Ma ütlen, ma pole väga ammu nii palju naerda saanud, kui sel nädalavahetusel. Mitte miski ei saa nende huumorimeele vastu ja sai lasta oma sarkastiliselt naljadel rahus voolata, sest nad said aru. Seda ei juhtu väga tihti.

Laupäev möödus mööda Westporti raamatupoode ja kohvikuid jalutades, õhtu koduses pubis ja pühapäev Delphi Silver Truck kohvikut külastades ja Killery Fjordis. Õhtul väike väike vein ja värgid. Nagu ikka. Esmaspäeval saatsime mehed ära, nutt kurgus. Ütlesid, et näeme Tallinnas. No eks näis 😀

Vaade hommikukohvi kõrvale Delphi Silver Truck kohvikust

Kuna transamehi enam pole, tuleb hakata rohkem tööd tegema. Tegelikult oleme olnud õnnega koos, et saime nii palju näha, vaadata üle paljud kohalikud vaatamisväärsused. Selle kõrvalt tegelikult suure osa ka oma tööst ära teinud linnuvaatluse näol.

Teisipäeval tegime retke kohalikus rabas ja kohtusime kogukonna majas projekti eestvedajatega. Selle projekti, milles me praktikakorras kaasa lööme. Oli hea teada saada lõpuks, mis on meie uurimiste mõte ning milline saab olema selle väljund.

Kogukonna kogunemiskoht

Meie töö tulemusena peaks kohalikku eluolu ja pärandkultuuri kajastav leht olema märksa täiuslikum. Ära toodud matkarajad ja liigid, mida või keda konreetsetes kohades näha saab. Qr koodiga postid ja värki lisaks. Töö on lihtne, aga kuna tegemist on vabatahtliku ettevõtmisega, siis inimesed teevad seda omast vabast ajast ja igasugune abikäsi on oodatud. Aitame nii palju, kui suudame.

Sellline oli meil loojang 4. juuni õhtul

Piltidel on näha, milline on siinne mets. Mets on kasvatatud, tihe ja ainult majanduslikul eesmärgil. Natuke kriipi oli seda vaadata, kuid samas oli nii kodune tunne kuulata tuulekohinat puude latvades. Ei teadnudki, et olen sellest nii puudust tundnud…

Ja need turbarabad…. nendega on selline lugu, et iga majapidamine suvel “teeb briketti” ehk siis igal on oma lapike, kus ta nö koorib ja kuivatab turvast. Kütteks. Valitsus tahab seda loodushoiu poole pealt ära keelata. See on aga vastumeelt inimestele. Mõistan neid mingil määral, sest puit ahjukütteks siin põhimõtteliselt puudub ja turbalõikamine on osa pärandkultuurist.

Olgu kohalikud jumalad tänatud meie teele sätitud Inglase eest, kes on võtnud südameasjaks meile näidata oma lemmikumaid kohti siinkandis. Reede hommikul võtsime ca 10 miilise tee kohvikusse, mis seekord oli lahti. Teeäärses hõbedases putkas keset mägesid ja järvi asub Delphi Silver Food Track, mis pakub lähedal olevas “posh” hotellis valmistatud kooke ja head kanget kohvi. Ning selle kõrvale hingetuks võtvat vaadet. Ma täitsa mõistan, miks see on Inglase lemmik kohvikoht, mille pärast tasub mõnda aega tiirutada mööda kitsast, lammastega pikitud konarlikku ja kurvilist teed…

Doo Lough orus on kaks järve, millede äärt mööda kulgeb Wild Atlantic Way, väike, aga populaarne peatumiskoht mälestusmärgi juures. 1849 suri seal inimesi nälga ning külmusid surnuks.

Doo Lough

Photoshoot

Lambad ei lase end autodest eriti segada.

Kook ja kohv sisse tõmmatud, saame Inglase äraräägitud, et viiks meid vaatama kuulsat Hõberanda ehk võõrkeeli Silver Strand. Miks on tal selline nimi, jääb teadmata. Kuid enne seda randa on veel Valgerand ehk The White Strand. Mine tea, äkki saame sinnagi, võibolla võtab mingi matka ette, sest sinna on tiba lühem maa, kui Hõberanda, kuhu on 5 miili ehk u 8km.

Silver Strand on üsna kena kohake. Selle kõrval on The Lost Valley, mis pole küll midagi erilist, aga tähelepanu pälvib sellega, et üks frits on ehitanud tee sinna, teinud tarad ja küsib selle eest raha. Inglasel läheb sellest rääkides hari punaseks.

Ähvardav vihmapilv liigub meie poole

Ei saa lammasteta

Ma ei saa üle saareta. Mis sest, et Iirimaa on ka saar, ikka kisub saarele. Eriti, kui neid siin aknast kätte paistab. Aga no kui vaja, siis vaja. Haarame härjal sarvist ehk räägime ära Inglase. No ega väga ära ei peagi rääkima, ta tahab ka ise minna, iga aasta vähemalt korra käib. Rannas raamatut lugemas.

Clare Island ehk Cliara or Oileán Chliara on selline mõnus mägine saareke Clew Bays, kõrgeim tipp Knockmore on 462m kõrge. Tipu jätsime seekord vahele, ka majakasse ei jõudnud, selleks oleks rohkem aega vaja, kui meil oli. Clew Bay lahes on 365 saart, see on neist kõige suurem. Kui ma õieti mäletan, siis rannajoot ca 25 km.

Clare Island on ajalooga saar. Olnud koduks piraadi kuningannale Grace O’Malley`le. The Pirate Queen on legendaarne, tema kohta teen millalgi hiljem postituse. Nii palju võin öelda, et tegemist on kõikide väikeste iiri tüdukute iidoliga 😀

Saar ise erilist muljet ei avaldanud. Kivid, soised alad ja lambad. Vaated muidugi hingematvad, aga need on siin lamemaa eestlasele hingematvad igal pool. Mind ennast paneb jätkuvalt hämmastama, et raba on mäe otsas. Kivide vahel kasvab turvas, lirtsub, rabataimed igal sammul. Ehk kõrgraba sõna otseses mõttes.

Laugas künka otsas, taamal laht

Turistide vool saarele

Puudega läks neil kehvasti

Kasukatrend 2022

Suht iirlase moodi juba

Järgmine päev oli kohtumine saatusekaaslastega, giidiõpilaste ettekannet kuulamas tillukses kohas nimeaga Corraun, mis asetseb Achillil saare lähedal, õigemini saime piiluda seda üle vee. Achilli saart on kohalikud soovitanud korduvalt külastada, kuid vaatame, kui leiame transpordi…. Selle tunnikese ja natuke peale saime päikest, vihma, tuult ja jälle päikest nagu Iirimaale kohane. Lõpus ootas meid lõuna koolimajas, kus rohkelt kohalikke hõrgutisi maitsta sai. Ja tee kõrvale mõnusat iiri juttu kuulata (mitte, et kõigest aru oleks saanud….)

Kate peab kõnet ehk räägib merevetikate kasutamisest toiduks

Aga päeva parim osa oli alles ees. Westportis ootas meid Inglane, kes viis näitas Westport Keyd, olin endale pähe võtta leida Grace O`Malley kuju, mis jäi seekord leidmata, just see õige, suurem variant. Ja siis olid meil piletid kinno. Filmiks iirikeelne “An Cailín Ciúin” ehk maakeeli “Vaikne Tüdruk”. Väga soovitan, oli oodatust parem.

Ja siis, ja siis, ja siis…… pubisse! Sellesse kõige ehtsamasse, väidetavalt ehk Inglase arvates Iirimaa parimasse, Matt Molloy`sse. Matt on mänginud bändis Dubliner, tema pubi on külastanud erinevad kuulsused. Ühes ruumis laua taga musitseeris kohalike noorte poiste seltskond, see oli super. Teises ruumis oli laval Crooked Trad, see oli nii hea, et plaat tuleb nüüd koju kaasa ja istutab end mõneks ajaks mu autosse 😀

Töö on tõeline puhkus. Vähemalt esialgu. Isegi natuke igav võiks öelda. Ülesandeks on oma kodukohas vaadelda linde hommikul, lõunal, õhtul. Et mis linnud on, ehk saada pilti/videosse ja ära määrata. Tuul teeb selle muidugi natuke keeruliseks ja mina ei saa aru, üks kajakas kõik. No välja arvatud lõokesed, neid on palju, kogu aeg lõokese laul taustaks. No vaatame, kuulame. Ja no muidugi ka taimed, see on nagu rohkem minu ala. Fotoka küll võtsin kaasa, aga objetiivi võtsin ainult makro, et hoida pagasi kaal väiksem. Seega olen küll juba üles pildistanud suurema hulga taimi, kuid kuna kaasasolevas arvutis puudub raw failide töötlemise võimalus, tegelen sellega siis, kui kodumaal tagasi. Meie vaatlus on osa pikemast projektist (nii paar aastat), mille tulemusena valmivad kohalike liike tutvustavad qr koodiga varustatud punktid matkarajal ning voldikud.

Kui alustasime linnuvaatliusega, siis algus oli paljutõotav, mõned tundmatud liigid, kaunis ümbrus ja vedamine ilmaga, saime just enne vihma koju.

Leidsin üle ülekasvanud võhumõõga ka

The Clapper Bridge

Linnuvaatlusega on tore kui kaasnevad uued tutvused. Meil on tore naaber, iiri juurtega inglise härra Tom Liverpoolist ehk Inglane, kes on ostnud endale siia korteri ja paar korda aastas käib puhkamas. Muidugi on ta olnud siin juba paar nädalat ja on ilmselgelt suhtlemisvaeguses. Mis on igati positiivne ja meile kasuks. Vähe sellest, et saame lindude kohapealt targemaks, lööb temas välja professionaalne kretinism (ta on õpetaja) ja harime end nii looduse, ajaloo kui jalgapalli teemadel 😀 Ja mis mis kõige tähtsam, ta veab meid ringi mööda maakonda, ühesõnaga jackpot 😛

Niisiis viiakse meid tema lemmik hommikukohvi kohta, mis loomulikult on kinni ja siis edasi väikelinnad ja Connemara rahvuspark. Imeline,lihtsalt killuke paradiisi, selle imelise looduse jaoks jääb sõnadest puudu. Tõenäoliselt paari nädala pärast ei kerki kulmgi enam nähes uut kaunist mäge, orgu või hingematvat vaadet. Ühed mu lemmikud, rodod, kasvad igal pool, mäe külgedel, teede servas, jõgede kallastel. Suured ja rammusad. See ei ole siin looduslik liik, on saanud alguse aedadest ja levinud laiali. Sama ka fuktsiatega, need moodustavad tee servades hekke ning päevaliiliatega, aga need veel ei õitse. Loodame, et jõuame õitsemise enne minekut ära näha.

Tee viib meid Connemara rahvuspargi südame, Iirimaa ainukese fjordi (Killary Fjord ehk kohalikus keeles An Caoláire Rua, mis tähendab punast fjordi) servi mööda, taaskord imelised vaated, armas külake Leenane Village, paras koht, kus võtta kerge lõuna. Ideaalis oleks hea tulla siia tõusu ajal, praegu on vaade üsna mudane. Fjord on 16km pikk ja keskel võib olla sügavuseks 42 – 45m.

Connemara on see koht, kuhu me tegelikult pidime kaks aastat tagasi maabuma. See oleks olnud eriliselt äge, kahju, et nii läks, aga siin on ka tore muidugi. Connemara rahvuspark hõlmab 2957 hektarit maad, sealhulgas rohumaad, metsad, rabad, veekogud ja 12 Beni mäge ehk The Twelve Bens. Kõrgeim, Benbaun, on 729m. Vaieldamatult on Connemara rahvuspark iga loodushuvilise jaoks kohustuslik peatumine.

Seal kuskil järve ääres on see kohvik

Aasleagh falls

Kalade veest välja hüppamise koht

Clifden

Clifden

Clifden Castle

On the road again…

Nad nimetavad seda fjordiks…Iirimaa ainuke

See koht olevat kõikides Iirimaa kalendrites

Recess – ägedate siltide “linnake”

Kylemore Abbey, ka kõigis kalendrites

Connemara rahvuspargis jäid meie teele ka mõned toredad kohakesed nagu Sraith Saileach (Stream of the willow tree) ehk inglise moodi Recess. Nimedega on siin nii, et algselt iiri keeles on saanud koht oma nime põhjusega, tal on tähendus. Hiljem inglise päraseks tehtud nimed on kas tuletatud või lihtsalt lampi pandud. Koht ise koosneb järvest (Glendollagh Lough), paarist monumendist ja väga heast raamatu ja nännipoest. No mõni maja on ka, aga ega seal midagi vaadata pole. Küll on raamatupood igati väärt külastamist.

Glifdeni kohta polegi nagu midagi öelda, pisike ja armas nagu nad siin ikka, võtsime seal ühe väikse tee ja koogikese ning põrutasime üht lossi otsima. Peab ütlema, et kõiksugu koogid ja pirukad on Iirimaal super head. Lossikese leidsime ka peale tunnikest tiirutamist üles. Tuleb mainida, et siin Google map pole kõige usaldusväärsem ja ega nad siin neid viitasid, just vaatamisväärsuste juurde, väga ei armasta.

Ma olen teinud omale väikse listi ehk märkinud map`si kohakesed, mida on huvi külastada. Õnnkes jäi teepeale üks neist nimega Kylemore Abbey. Kahjuks ei saanud väga ligi, kuid siiski natuke sai imetleda üle järve. On ikka ilus küll. Inglane oli sillas, sai kuulda kägu. Naljakas natuke mulle, kuidas meile nii tavalised linnud on siin eksootika. Nagu kägu, hallvares jne…. Kylemore Abbey on ehitatud 19.sajandil ja on üks populaarsemaid turismi atraktsioone Iirimaal. Loss on 1920ndast aastast Benediktiini ordu käes ja seal tegutses üks hinnatuimaid tütarlaste koole.

Alustan sellest, et transpordiga on meil siin kehvasti. Oleme kolkas nimega Killadoon, kus peale samas majas asuva kõrtsu pole miskit. Ei poodi, ei ühistransporti…. ainult linnulaul, lamba määgimine ja lainemüha. Selles on omamoodi võlu.

Õnneks on meid õnnistatud siinpoolse vastuvõtjaga nimega Eithne, kes on üks tore naisterahvas ja igat pidi abivalmis. Ühesõnaga oli tal vaja tööle minna, siis viskas meid päevaks Westporti. See on lähim suurem linnake, ca 30km kodust ja umbes 5000-6000 elanikku. Väga armas koht, kuhu suvistel nädalavahetustel tuleb kokku rahvast kogu maalt. Umbes nagu meie Pärnu.

Õhtuks oli planeeritud õhtu kõrtsis, kus pidi olema bänd, kuid kuna käis jalka, siis me lihtsalt ei jaksanud ära oodata ja vaatasime hoopis kodust loojangut ja mõnulesime niisama.

Kui energiat väheks jääb

Mida sa kell 9 hommikul ikka muud teed

Toidupood

Sinna otsa me kavatseme ronida ka

Väike peatus teel koju

Küll me oleme ilusad

Majatagune vaade

Majatagune vaade 2

Hilisõhtune vaade aknast

Mul on sünnipäev. Masendav. Jälle aastake otsas. Aga võtame rahulikult, ikkagi vanus juba selline soliidsem, ei tohi väga erutuda :D. Armsad Naised tervitasid laulu, lillede ja kingiga. Aitäh 🙂 Love u all. Nii armas…

Zen

Mõtlesin, et oleks hea mõte tähistada seda päeva väikse piknikuga. Üks õhtu jalutades jäi üks kohake silma, mis tundus ideaalne. No reaalsuses ta nii ideaalne polnud, kuid tore ikkagi. Pudel ja snäkid kaasa ja minek. Küll ununes korgitser koju ja nii me jõime vett, kuid miskipärast see isegi ei rikkunud tuju, ikka oli kena olla ja no kui tihti sa ikka Atlandi ookeani ääres sünnipäeva tähistada saad…..

Naine, hobune ja meri

Peaaegu nagu Navitrolla

Vaatasime juba maja välja

Korilased

Iirlaste lemmik jututeema on ilm. Homseks lubab vihma, eksnäis mis saab. Valikus on mäkketõus või matkamine, oleme põnevil 😉

Et kõik ausalt ära rääkida, tuleb alustada sellest, et kui olid õpingud, siis karova rikkus ära meie õigel ajal toimuva välispraktika. Aga parem late kui never ja siin we are! Aga ristikulehe maal võtab meid vastu Mayo College of Further Education and Training Centre. Mis põhimõtteliselt on kutsekas. Kutseharidus paistab olevat ka siin sama hinnas kui kodumaal. Meie eest hoolitseb Eithne O`Malley, kes koos kohaliku kogukonna esindaja Maryga meile ülesandeid välja mõtleb.

On tore, et Erasmus programm on kinkinud meile võimaluse teha on “praktikat” peale kooli lõpetamist, kuigi isegi kutsetunnistus on higi ja pisaratega välja võideldud.

Ühesõnaga ühel kaunil 26. mai hilishommikul kogunesime Irena ja Mariniga lennujaamas ja meie kuuajane töö-puhkus võis alata.

Selleks ajaks kui inglid Dublinisse jõudsid, oli Westporti rong juba läinud…. seega olime öö mõnusas, kuid kitsukeses hotellis Maple House Hotellis. Magasime nagu beebid.

Kolm kanget lennukis

Dublini kodu

Idüll

Kuidas sa siin ikka õlleta saad

Haigur

Eneka aeg

Royal Canal

Heuston Stasion

Guinness…

Daamid

Lõuna rongis

Vaade rongiaknast

27. mai hommikul luurasime loomulikult Guinessi tehase ümber, kuid kahjuks olid müürid liiga kõrged ja jäigi nägemata… järgmine kord… Aga siis rongile! Rongid on siin mugavad, saab laadida telefoni, kasutada wifit ja nautida maalilist Iirimaa lapiteki maastikku.

Peab ütlema, et ilmaga meil on seni sitaks vedanud, nagu ütlesid kohalikud, tõime sooja ja päikesepaiste kaasa, jättes kodumaale jaheda ja vihmase ilma.

Teel koju

Atlandi ookeani lained, taga Clare Island

Kolm kanget

Vot selline vaade on meil “kodust”. Enamasti mind ees pole

Seekordne Läänemaa loodusfestival on meie kanda. Tunnuslauseks on Loodus Laeb! Ja laeb, täiega. Minu osa oli teha video loodusfotograaf Karl Adamiga ja korralda enda loodusfotodest näitus nii veebid kui kohapeal – Haapsalu Kutsehariduskeskuses.

https://www.laanemaaloodusfestival.ee/

Sessi esimesel päeval panime üles minu näitust. Pean tunnistama, on ikka uhke tunne küll näha oma pilte seinal rippumas.

Teine päev läks kiireks, tegime tipis festivali avamise Irena juhendamisel, avasime minu näituse ametlikult, sõime restoran Rudolfi hõrke roogi loodusest jne . Kolmandal päeval või õigemini õhtul oli minu ülesandeks olla kolmandaks silmaks Silmal, Marko Valkeri roostikuhäälte kuulamisel. Sellele järgnes meeleolukas istumine/grillimine ja vahekokkuvõtete tegemine tipi juures.

Neljas päev kulges Vormsil, kus kuulasime esmakursuslaste ettekandeid, festival elas juba oma elu. Ja nii ta läbi saigi. Kahju kohe. Oli väga tore, õpetlik ja igati kasulik ettevõtmine edaspidiseks.

Minu näitus kooli fuajees jääb nähtavaks kuni sügeiseni, siis rändab ehk edasi… 😉

Näituse ülespanek

Tänusõnad

Minu näitus

Rudolfi eine

Roostikuhääled Silmal

Vormsi

Vormsi

Vormsi

Vormsi

Vormsi

Vormsi

Hüvasti, Vormsi!

Avamine
Foto: Aile Nõupuu

Näituse avamine
Foto: Aile Nõupuu

Padletist leiab mu eksamidokumendid 🙂

https://padlet.com/lylylith/giidideksam

Tehtud koolitööd:

Praktika alla läheb meie festivali korraldamine ja ettevalmistus. Uskumatu, kui palju läheb aega, võhma, verd ja pisaraid, kui vaja korraldada midagi suuremat. Palju unetuid öid, et mõelda välja teemad, kava, saada kokkuleppele, et kõigile sobiks, jagada ülesanded jne….maadlused kehva riistvaraga ja kuhjaga meeleheidet ja kirumist, miks küll selle enda peale võtsin.. 😀

Et ausalt ära rääkida, pean tunnistama, et alguses valdas mind täielik vastumeelsus. Üritasin kuidagi vältida teemat, ei suutnud üldise õhinaga kaasa minna ja pidevalt vaevas mind küsimus, miks küll…. Aga no nagu tüüpiline eestlane – algul ei saa vedama, siis ei saa pidama. Aga sellest täpsemalt järgmises postituses…

Tegelikult õnnestus ka teha natuke nn päris praktikat. See aasta on mul võimalus teha praktikat MTÜ`s Meie Värati, mis asub Tõstamaal. Juhendab kallis kursaõde Janne. Tõstamaa ja Värati on uskumatult äge koht, mina kui merehull, tundsin end kui kodus 🙂 Kolme päeva jooksul aitasime korrastada Ristimarja matkarada, arutasime erinevaid plaane ja ettepanekuid seoses rajaga ja uudistasime seda kanti üldiselt. Käisime naabri juures emata tallesid toitmas, sõitsime paadiga kividesse ja tegime muid toredaid asju. Oli väga äge ja kindlasti jätkan seal. Tagasitulles sain poolel teel teha üht osa oma festivaliga seotud tööst – nimelt oli vaja filmida Karl Adamit, kelle kanda on meil üks video, kus ta räägib lindude ja loomade pildistamisest.

Ristimarja

Värati

Karulaugul

Kaurlaugumetsas

Rajal

Üks asi tehtud jälle

Peale tööd sai minna tallesid söötma

Karl Adamiga metsas
Foto: Aili

Kõik kellad -viled vaja paika panna
Foto: Aili

LG19 ruulib

Sel ajal, kui riiki oli tabanud üleüldine halvatus, käisin mina ikka looduses edasi. Panen väikse valiku käidud kohtadest siia üles.

Jäine päev Aegnal: vahepeal võtsime väikse päevase tripi ette, läksime Aegnale. Sai küll kutsutud kaasa meie nii esimest kui teist kursust, et tutvuda talvise saarega, kuid kahjuks ei olnud rohket osavõttu ja kohale tuli ainult üks kursaõde, Sirle. Mis teha, kel sessi, kel tööaeg. Saarel sumpasime lumes, vaatlesime jälgi, tegime põhjas sooja ja enne tagasisõitu peatusime munkade juures, kus saime sooja teed ja pannkooke.

Laev Kalk

Jäine sadam

Sirle Luckyga – mõlemad õnnelikud

Veel sai käidud esmakursuslase Marko Kalduri Ida-Virumaa tuuril. Oli väga huvitav ja hariv, palju uusi kohti, mida minna omapäi avastama ja kindlasti ühinen veel mõne tema tuuriga.

Aidu karjäär

Aidu karjäär

Kukruse mägi

Lisaks veel mõned matkarajad ja kohad. Veel natuke Idaviru, natuke Kõnnu raba ja veel hulk kohti, mida isegi kohe ei mäletagi 🙂 Seega koolivaba aeg on ikkagi looduses veedetud.

Aegna

Tabasalu loodusrada

Esimesed kevade märgid

Valaste

Valaste

Põhja-Kõrvemaa

Metsanurme

See tüütu distantsõpe, aga millest ei saa üle ega ümber. Jälle meil ei vea ja peame nii märtsi kui aprilli sessi kodus veetma. Tuleb tunnistada, et see mõjub õpimotivatsioonile väga halvasti, kodutööd kuhjuvad, võlad, võlad võlad….

Õnneks on väikseks päiksekiireks käiguke Preeriakotta, kus korraks näha näost näkku oma kalleid kursusekaaslasi ja arutada Loodusfestivaliga seonduvat. See tundub kõrgem matemaatika, aga saame hakkama, tuleb saada 🙂

Vahepeal on palunud Marje vaadata looduses ringi, koguda jälgi loomade/lindude tegemistest, pungadest ja muust sellisest. Panen üles väikse pildivaliku.

Paakspuu

Lodjapuu

Õunapuu

Pappel

Viirpuu

Kurdleheleine kibuvits

Sirel

Astelpaju

Jaanuar on meid õnnistanud kahe sessiga ja seekord veab ja saab isegi osa võtta auditoorsetest loengutest.

Esmaspäeval oli meil natuke Leelo tunde, kus sai räägitud veestikest. Lisaks natuke ettevõtllust.

Teispäev – matkapäev. Veetsime mõnusalt aega Õmma rabas, millest ma enne üldse kuulnudki polnud. Oli päris huvitav, uusi teadmisi, natuke jälgi ja rohkem lumes müttamist, täpsemalt 8,3km. Lisan mõned pildid ka.

Kolmapäeval oli veel Leelot, siis inglise keel, kus saime ette kanda oma tööd pühadest paikadest. Minu oli Ebavere hiiemägi. Oli palju huvitavaid kohti, jälle lisada midagi oma to go listi.

Neljapäeval tutvusime giidieksamiga ja juurde hulgaliselt nõuandeid psühholoogilt.

Kuu 2021 – kadakas

Sarapuu

Taaskord on vallutanud maa katk nimega Covid-19 ja meie sess käib kaudselt, millest on väga kahju, sest distantsilt side kooli ja õppimisega kuidagi kaob, on mul tunne… Kuid õnneks oli väikeses päiksekiireks meie matk Valgejärve loodusrajal, mis kujunes väga mõnusaks ja informatiivseks. Tuleb tunnistada, et õuesõppe tunnid mõjuvad palju inspireerivamalt kui auditoorsed. Kõik tundub huvitavam ja hea kui on kohe näidised nö varnast võtta.

Seekord olid meil taas väiksed ettekanded, milleks olid erinevad metsatüübid. Minu valituks osutus seekord palumets, mis natuke oli kergema vastupanu teed minek, kuna see on mu kodumets saarel….Aga mulle väga meeldib ja on selline mõnud kodune.

Palumetsad on kuivad ja valgusrikkad männikud. Neid leidub parasniisketel kuni ajutiselt liigniisketel liivastel lubjavaestel muldadel. Palumetsade nimetus on tulnud iseloomuliku taime paluka ehk pohla leviku järgi. Palumetsad moodustavad umbes 23,5% riigi metsadest ja levivad peamiselt Kagu- ja Lõuna-Eestis, vähem Kirde-, Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel. Oma valgusküllasuse ja kuivuse tõttu on palumetsad kõige eelistatumad puhkemetsad. Sügisel meelitab sinna inimesi seenerohkus.
Palumetsade nimetus on tulnud sõna palu (tulekahju) järgi kuna sellises kuivas metsas toimuvad sageli põlengud. Nendele metsadele iseloomulik pohl on samuti ühe oma nimedest palukas saanud just kasvukoha järgi.
Puurindes on kõige rohkem harilikku mändi, kasvab ka harilikku kuuske ja arukaske.
Põõsarinne puudub ja alustaimestik on liigivaene kui puurinne on tihe. Põõsarindes kasvavad harilik kadakas, harilik vaarikas ja harilik pihlakas.
Puhmarinne on lausaline ja koosneb pohlast, harilikust mustikast, kanarbikust.
Rohurinne on kidur, liigivaene. Hajusalt kasvavad seal harilik jänesekapsas, palu-härghein, leseleht, kilpjalg, kõrrelised (võnk-kastevars, lamba-aruhein, jäneskastik, karvane piiphein).
Samblarinne on aga pidev ja tihe. Levinumad liigid on harilik palusammal, harilik laanik, lainjas kaksikhammas, harilik lehviksammal.

Järvelubja peatus

Allikas

Väike puhkepaus püstkojas

Merikotka lend

November õnnistab meid lausa kahe sessiga..ok, selle võrra on muidugi detsembri skoor null, järgmine alles jaanuaris (kui on, arvestades praegust koroonakriisi riigis). Aga mitte sellest ei tahtnud ma kirjutada…

Seekordne sessioon on pisut teistmoodi kui tavaliselt, käib üks suur maskeraad, kus maskikandmine on kohustuslik, süüa ei saa ka normaalselt 2 päeva, kuna toimuvad koolikoka meistrivõistlused. Vähemal ilmaga on vedanud, 2 esimest päeva on paistnud isegi päikest. Esmaspäev algas meil väikse turunduse osaga, millest nagu midagi meelde ei jäänud, edasi läksime Leeloga juba tuttavat rada. Saime Liinaga paaristööna tehtud Eesti Iseseisvumise aja ettekande ka ära tehtud, mis juba pikalt venis ja üleüldse oli kogu jutt meelest läinud… Ma lisan ettekande Padletisse, valitud saavad parooliga vaadata 🙂 Lisaks rääkisime Eesti turismigeograafiast, vaatasime pilte ja arutasime kodutöö – maastikurajoonid – asja, ma siis teen Karula kõrgustikust.

Teispäev läks meil Marje täheall, haarasime kohe sarvist vähilistest, neid on ikka eestis üle 300 liigi, hea kui paar meelde jäi… meelde jäi, et koorikvähi peenis on 20 korda pikem kui ta ise. Vaatasime filme ja korjasime sügisesi pungi. Kodutööks jäi 10 lehtpuu pungadega okste korjamine ja määramine. Põhimõtteliselt sai see koolis ära tehtud. Lisan natuke pildimaterjali ka.

Mägivaher

Harilik tamm

Sarapuu

Arukask

Toomingas

Harilik saar

Remmelgas

Sanglepp

Harilik vaher

Viirpuu

Astelpaju

Raudremmelgas

Ginnala vaher

Jalakas

Õunapuu

Pooppuu

Novembri sess on üsna tehniline, tavapärasest rohkem Airi ja Aili tunde. Teemadeks oma portfoolio/blogi täiendamine, dokumentide lisamine – Padlet ja palju muud toredat. Sain lõpuks ka oma Actionbundi mängu. Aili tundides meisterdasime logosid, aga no ei ole rahul, Canva on ikka liigapiiratud võimalustega mu meelest 😀

Lisaks omajagu Leelot, kus olid ettekanded ajaloo erietappidest, kahjuks järg meieni ei jõudnud, tegime Liinaga taasiseseisvumisest, Laulvast Revolutsioonist, aga kuna see viimane teema ja teistel oli palju huvitavat rääkida ehk aeg läks üle, siis jäi järgmiseks korraks….

Soome keeles tunneme lisaks enda tutvustamisele nüüd kella ka 🙂

Allpool saab alla laadida nutiorienteerumismängu

Kuna see päev oli väga oluline meie õpingutes, arvan, et väärib kohe eraldi postitust. Astusime hommikul 8:30 koos esmakursuslastega bussi ja võtsime kohe ette tee Kasarile. Esimese kursuse tööks oli meie ettekandeid kuulata, õppida sellest, teha tähelepanekuid ja anda hinnanguid…ma üldse ei oota nende kommentaare, endal läks ikka kehvalt, kõik läks meelest ja mitmed asjad ajasin segamini. Oleks pidanud ikka käima enne kohal ja vaatama koha üle, raske on kohta hästi tutvustada, kui oled seal esimest korda…. õppimisekoht endale 🙂

Päeva kohta võib öelda, et väsitav, väga väsitav. Sellised tuurid tuleks teha pooleks nt, sest minul nt oli poole pealt juba siiber, aju ei suutnud vastu võtta infot enam ja hea meelega oleks hoopis maganud bussis. Aga ma olen ka seda tüüpi, kes ekskursioonidel giidi sabas ei sörgi ja läheb ise maad avastama 😀

Lisan siia kava ja pildimaterjali tuurist, enda lemmikud olid Salevere, Puhtu ja Tuhu. Igasugu mõisad ja kirikud jätavad külmaks, neid meeldib mulle iseseisvalt külastada.

Kasari sild

Kirbla pank

Kirbla pank

Metsküla Näärikivid

Salevere Salumägi

Puhtu

Puhtu

Puhtu tamm

Puhtu rand

Tuhu raba

Tuhu raba

Tuhu raba

Seekordsele sessile ma jõudsin isegi kohale. Alustasime Leelo turisimigeograafiaga, kus kodutööks on meil naabriga teha esitlus Eesti taasiseseisvumisest…. Lisaks natuke inglise keelt ja oh üllatust, soome keel. Soome keel on mulle küll väga vajalik, kuigi natuke räägin/saan aru, siis juba igapäeva töös kulub hädasti ära ja no mis seal salata, cv`l reake juures jälle.

Teisipäev läks praktika kaitsmise all. Kuigi ma ise sain pikendust, kuna suvi oli ekskursioonide kohapealt kehv, oli huvitav kuulata teiste ettekandeid ja üht teist enda jaoks kõrvataha panna. Õhtul sai natuke linnapeal jalutatud ja linna uudistatud, täitsa kena on see Haapsalu, võiks isegi elada, kui väikelinna tuju peale tuleb.

Kolmapäeva alustame giidieksamiga tutvumisega. Marje loengus vaatlesime üht õnnetut autolt löögi saanus lindu ja imetlesime erinevaid karpe, sutsu sai õue ka 🙂

Vahepeal oli paus, kahjuks oli kaks sessiooni veebipõhised ja olles aus, õppimine jäi tahaplaanile. Sai kevadel külastatud Eestimaa erinevaid paiku, matkaradu.

Kuid nüüd on eriolukord läbi ja saab mingil määral jätkata pooleli jäänud kohast. Juuni sessil käisime Silmal loodust ja linde vaatlemas, lisaks külastasime Haapsalus väljakaevamisi Anton Pärna juhendamisel.

Haapsalu vanalinnas Rüütli ja Linda tänava ristmiku kõrval tehtavad arheoloogilised kaevamised tõid päevavalgele uhked kivikeldrid ja kinnituse selle kohta, kuidas on ajalooliselt muutunud Haapsalu hoonestus. Avastusi on ka 13. sajandist, kui Haapsalu rajati. Siis asus väljakaevamiste lähedal Haapsalu üks tuiksooni, piiskopilinnuse juurest sadamakohani viinud Pime tänav, mida pole seni uuritud.

Nn kadunud tänav

Iidne kaev, arvatavasti 13. sajandist

Nii, teeme nüüd tasa ja üritame meenutada, mida sai veebruaris koolis tehtud. Vast kõige eredamalt on meeles jalutuskäik ümber kooli Marjega, kus korjasime erinevate okaspuude käbisid.

Lisaks sai omapäi ringi käidud, kogutud materjali videotöötluse tunni tarbeks Valaste joal ja käidud pildistamas.

Lisaks sellele toredale ettevõtmisele tegelesime ka Marje näituse ülespanekuga, väike ettevalmistus oma fotonäituseks, mis küll hilisemas plaanis jäi kahjuks veebipõhiseks.

Marje abitiim 🙂

Jäine Valaste

Ranna armastus

Kasulik info

Vormid

Seekordne sessioon algas Matkakorraldamise loenguga, kus sai põhiliselt kuulatud, kuidas käib asi kajakimatkal, teisel loengul natuke lisaks kelgumatka. No ootame/vaatame kevadet, äkki läheb põnevamaks….

Teisipäevasel ekskursioonil sai avastatud Maardu kaevandusmaastikku, fosforiidikaevandamise teema on väga huvitav, tasub uurida.

Esimene fosforiidikaevandus rajati 1921..1923 Ülgasel. Fosforiidikihind avaneb klindis, mistõttu on mäetoöid sobiv avada stollidega. Tehnokompleks rajati mäe jalamile, mille ülemiselt tasandilt (ca 20m) klinti suunduv kaevandus hakkas toodangut andma 1924. aastal. Rikastusvabrik põles maha 1938. aastal.

Kaevandamise suurimaks probleemiks kujunes katendis lasuva diktüoneemakildi isesüttimine, mis hakkas tekitama reostuskoldeid. Selle tuhast lahustuvad välja raskemetallid uraan, vanaadium ja molübdeen. Fosforiidikaevandamine lõpetati 1993. aastal keskkonnakahjustuse tõttu.

Stoll

Fosforiidikarbikesed

Harilik karikseen

Põlenud diktüoneemakilt

September

9.09

Esimene päev: tutvume – kooliga, õpilaskoduga, teineteisega… esmamuljed on üsna head, kaaslased toredad, õpetajad asjalikud.

10.09

Teine päev: kuna ilm on ilus, käime jalutame kohalikus pargis, ka esimesed seened on sattunud me teele ..

Sookail

Kirju puravik

Sooriisikas

Sinikas

Valge kärbseseen

Valge kärbseseen

Harik

Haavapuravik

Paakspuu

Puuseen

Puuseen

Punalutikas

Rohetiksik

Albiino tamm

Jahukaste

Maksak

11.09

Sellest päevast jäi kõige rohkem meelde matk Merimetsa rappa. Juhendajaks õppejõud Marje Loide. Selles rabas polnudki käinud enne ja see 9km matk oli täpselt paras olenematta tagasiteel kaela sadanud vihmast.

Kukerpuu ehk barbariss

Verkjas vöödik

Hundipiim

Riisikas

12.09

Viimane koolipäev läks pärandkultuuri ja lindude tähe all. Kõrvataha tuleb panna, et autos olgu kogu aeg olemas vihmavari/keep ja kummikud 😀 olenematta puudulikust infost, tuleb alati olla valmis nö lähetuseks ehk hea matkavarustus on toreda päeva alus.

Paralepas

Ridalas

Ridala

Ridala

Silma lk

Silma looduskeskus

Silma lk

Silma

Silma

Silma

Esile tõstetud

Devlini rannake ja surnute küla koosolek

Nii, kui ilm vähegi kannatab, siis jalad selga ja minekut. Kaua sa siin nelja seina vahel ikka passid. Ühesõnaga päike väljas, kohe õue. Paar korda selle nädala jooksul oleme käinud Eithne maja taga oleva järve ääres linde vaatlemas. Aga ega selle kohta midagi erilist kirjutada polegi, meelde jäi külm ning kõle tuul ja päästev vihmasabin.… Loe edasi

Esile tõstetud

Cathair na dTreabh ehk 14. pere küla

Vahepeal oleme tüüpilist Iirimaa ilma nautinud ehk siis ligi kaks nädalat vihma ja tuult, väikse sorts päikest vahele. Viimasega on olnud nii, et kui jääd vähegi venitama riidesse panekuga, siis oled ilma jäänud. Ühesõnaga olnud sundpuhkus, natuke uurimustööd kahe sabina vahel ja arvutis kõige tehtu sorteerimine, määramine jne. Juba väike poeskäik linna oli elevust tekitav,… Loe edasi

Esile tõstetud

Hüvastijätupisarad ja hall argipäev

Nädalavahetus õnnistas meid taas erakordse ilmaga, erakordne just Iirimaa lääneserva kohta st vihma ei sadanudki! Nad räägivad siin, et on Iirimaa ilm ja on lääneranniku ilm. Kui muidu on ilm hetlik, iga päev võib taevast alla tulla põhimõtteliselt kõike, vahele sorts päikesepaistet, siis läänes on asi veel hullem. Aga meil oli jälle ilus ilm. Kuna… Loe edasi

Esile tõstetud

Maailma lõpus on kohvik ja teisel pool mäge Hõberand

Olgu kohalikud jumalad tänatud meie teele sätitud Inglase eest, kes on võtnud südameasjaks meile näidata oma lemmikumaid kohti siinkandis. Reede hommikul võtsime ca 10 miilise tee kohvikusse, mis seekord oli lahti. Teeäärses hõbedases putkas keset mägesid ja järvi asub Delphi Silver Food Track, mis pakub lähedal olevas “posh” hotellis valmistatud kooke ja head kanget kohvi.… Loe edasi

Esile tõstetud

Clare, tasuta lõuna, vaikne tüdruk ja Matt

Ma ei saa üle saareta. Mis sest, et Iirimaa on ka saar, ikka kisub saarele. Eriti, kui neid siin aknast kätte paistab. Aga no kui vaja, siis vaja. Haarame härjal sarvist ehk räägime ära Inglase. No ega väga ära ei peagi rääkima, ta tahab ka ise minna, iga aasta vähemalt korra käib. Rannas raamatut lugemas.… Loe edasi

Esile tõstetud

Linnuvaatlus ja Inglise härrasmees

Töö on tõeline puhkus. Vähemalt esialgu. Isegi natuke igav võiks öelda. Ülesandeks on oma kodukohas vaadelda linde hommikul, lõunal, õhtul. Et mis linnud on, ehk saada pilti/videosse ja ära määrata. Tuul teeb selle muidugi natuke keeruliseks ja mina ei saa aru, üks kajakas kõik. No välja arvatud lõokesed, neid on palju, kogu aeg lõokese laul… Loe edasi

Esile tõstetud

Westport ja aasta vanem jälle

Alustan sellest, et transpordiga on meil siin kehvasti. Oleme kolkas nimega Killadoon, kus peale samas majas asuva kõrtsu pole miskit. Ei poodi, ei ühistransporti…. ainult linnulaul, lamba määgimine ja lainemüha. Selles on omamoodi võlu. Õnneks on meid õnnistatud siinpoolse vastuvõtjaga nimega Eithne, kes on üks tore naisterahvas ja igat pidi abivalmis. Ühesõnaga oli tal vaja… Loe edasi

Esile tõstetud

Kolm kanget Iirimaal ehk kuidas inglid otsivad härjapõlvlasi

Et kõik ausalt ära rääkida, tuleb alustada sellest, et kui olid õpingud, siis karova rikkus ära meie õigel ajal toimuva välispraktika. Aga parem late kui never ja siin we are! Aga ristikulehe maal võtab meid vastu Mayo College of Further Education and Training Centre. Mis põhimõtteliselt on kutsekas. Kutseharidus paistab olevat ka siin sama hinnas… Loe edasi

Esile tõstetud

Loodusfestival

Seekordne Läänemaa loodusfestival on meie kanda. Tunnuslauseks on Loodus Laeb! Ja laeb, täiega. Minu osa oli teha video loodusfotograaf Karl Adamiga ja korralda enda loodusfotodest näitus nii veebid kui kohapeal – Haapsalu Kutsehariduskeskuses. https://www.laanemaaloodusfestival.ee/ Sessi esimesel päeval panime üles minu näitust. Pean tunnistama, on ikka uhke tunne küll näha oma pilte seinal rippumas. Teine päev… Loe edasi

Esile tõstetud

Dokumendid

Padletist leiab mu eksamidokumendid 🙂 Tehtud koolitööd:

Esile tõstetud

Praktika

Praktika alla läheb meie festivali korraldamine ja ettevalmistus. Uskumatu, kui palju läheb aega, võhma, verd ja pisaraid, kui vaja korraldada midagi suuremat. Palju unetuid öid, et mõelda välja teemad, kava, saada kokkuleppele, et kõigile sobiks, jagada ülesanded jne….maadlused kehva riistvaraga ja kuhjaga meeleheidet ja kirumist, miks küll selle enda peale võtsin.. 😀 Et ausalt ära… Loe edasi

Esile tõstetud

Mida ma vahepeal tegin

Sel ajal, kui riiki oli tabanud üleüldine halvatus, käisin mina ikka looduses edasi. Panen väikse valiku käidud kohtadest siia üles. Jäine päev Aegnal: vahepeal võtsime väikse päevase tripi ette, läksime Aegnale. Sai küll kutsutud kaasa meie nii esimest kui teist kursust, et tutvuda talvise saarega, kuid kahjuks ei olnud rohket osavõttu ja kohale tuli ainult… Loe edasi

Esile tõstetud

Distantsõpe

See tüütu distantsõpe, aga millest ei saa üle ega ümber. Jälle meil ei vea ja peame nii märtsi kui aprilli sessi kodus veetma. Tuleb tunnistada, et see mõjub õpimotivatsioonile väga halvasti, kodutööd kuhjuvad, võlad, võlad võlad…. Õnneks on väikseks päiksekiireks käiguke Preeriakotta, kus korraks näha näost näkku oma kalleid kursusekaaslasi ja arutada Loodusfestivaliga seonduvat. See… Loe edasi

Esile tõstetud

Jaanuar II

Jaanuar on meid õnnistanud kahe sessiga ja seekord veab ja saab isegi osa võtta auditoorsetest loengutest. Esmaspäeval oli meil natuke Leelo tunde, kus sai räägitud veestikest. Lisaks natuke ettevõtllust. Teispäev – matkapäev. Veetsime mõnusalt aega Õmma rabas, millest ma enne üldse kuulnudki polnud. Oli päris huvitav, uusi teadmisi, natuke jälgi ja rohkem lumes müttamist, täpsemalt… Loe edasi

Esile tõstetud

Jaanuar 2021

Taaskord on vallutanud maa katk nimega Covid-19 ja meie sess käib kaudselt, millest on väga kahju, sest distantsilt side kooli ja õppimisega kuidagi kaob, on mul tunne… Kuid õnneks oli väikeses päiksekiireks meie matk Valgejärve loodusrajal, mis kujunes väga mõnusaks ja informatiivseks. Tuleb tunnistada, et õuesõppe tunnid mõjuvad palju inspireerivamalt kui auditoorsed. Kõik tundub huvitavam… Loe edasi

Esile tõstetud

November II

November õnnistab meid lausa kahe sessiga..ok, selle võrra on muidugi detsembri skoor null, järgmine alles jaanuaris (kui on, arvestades praegust koroonakriisi riigis). Aga mitte sellest ei tahtnud ma kirjutada… Seekordne sessioon on pisut teistmoodi kui tavaliselt, käib üks suur maskeraad, kus maskikandmine on kohustuslik, süüa ei saa ka normaalselt 2 päeva, kuna toimuvad koolikoka meistrivõistlused.… Loe edasi

Esile tõstetud

November

Novembri sess on üsna tehniline, tavapärasest rohkem Airi ja Aili tunde. Teemadeks oma portfoolio/blogi täiendamine, dokumentide lisamine – Padlet ja palju muud toredat. Sain lõpuks ka oma Actionbundi mängu. Aili tundides meisterdasime logosid, aga no ei ole rahul, Canva on ikka liigapiiratud võimalustega mu meelest 😀 Lisaks omajagu Leelot, kus olid ettekanded ajaloo erietappidest, kahjuks… Loe edasi

Esile tõstetud

Lõuna-Läänemaa tuur

Kuna see päev oli väga oluline meie õpingutes, arvan, et väärib kohe eraldi postitust. Astusime hommikul 8:30 koos esmakursuslastega bussi ja võtsime kohe ette tee Kasarile. Esimese kursuse tööks oli meie ettekandeid kuulata, õppida sellest, teha tähelepanekuid ja anda hinnanguid…ma üldse ei oota nende kommentaare, endal läks ikka kehvalt, kõik läks meelest ja mitmed asjad… Loe edasi

Esile tõstetud

Oktoober 2020

Seekordsele sessile ma jõudsin isegi kohale. Alustasime Leelo turisimigeograafiaga, kus kodutööks on meil naabriga teha esitlus Eesti taasiseseisvumisest…. Lisaks natuke inglise keelt ja oh üllatust, soome keel. Soome keel on mulle küll väga vajalik, kuigi natuke räägin/saan aru, siis juba igapäeva töös kulub hädasti ära ja no mis seal salata, cv`l reake juures jälle. Teisipäev… Loe edasi

Esile tõstetud

Aegna 2020

Seekordne loodusgiidide laager toimus minu kodusaarel: Aegnal. Kolm päeva taimede õppimist, mis päädis testiga, kus ühtekokku tuli ära arvata ligi sada taime. Kõik, kes osalesid, said läbi.

Esile tõstetud

Juuni 2020

Vahepeal oli paus, kahjuks oli kaks sessiooni veebipõhised ja olles aus, õppimine jäi tahaplaanile. Sai kevadel külastatud Eestimaa erinevaid paiku, matkaradu. Kuid nüüd on eriolukord läbi ja saab mingil määral jätkata pooleli jäänud kohast. Juuni sessil käisime Silmal loodust ja linde vaatlemas, lisaks külastasime Haapsalus väljakaevamisi Anton Pärna juhendamisel. Haapsalu vanalinnas Rüütli ja Linda tänava… Loe edasi

Esile tõstetud

Veebruar 2020

Nii, teeme nüüd tasa ja üritame meenutada, mida sai veebruaris koolis tehtud. Vast kõige eredamalt on meeles jalutuskäik ümber kooli Marjega, kus korjasime erinevate okaspuude käbisid. Lisaks sai omapäi ringi käidud, kogutud materjali videotöötluse tunni tarbeks Valaste joal ja käidud pildistamas. Lisaks sellele toredale ettevõtmisele tegelesime ka Marje näituse ülespanekuga, väike ettevalmistus oma fotonäituseks, mis… Loe edasi

Esile tõstetud

Jaanuar

Seekordne sessioon algas Matkakorraldamise loenguga, kus sai põhiliselt kuulatud, kuidas käib asi kajakimatkal, teisel loengul natuke lisaks kelgumatka. No ootame/vaatame kevadet, äkki läheb põnevamaks…. Teisipäevasel ekskursioonil sai avastatud Maardu kaevandusmaastikku, fosforiidikaevandamise teema on väga huvitav, tasub uurida. Esimene fosforiidikaevandus rajati 1921..1923 Ülgasel. Fosforiidikihind avaneb klindis, mistõttu on mäetoöid sobiv avada stollidega. Tehnokompleks rajati mäe jalamile,… Loe edasi

Esile tõstetud

Detsember

Tänasel võibolla viimasel päikselisel detsembripäeval sai tehtud üks väike tiir Uuemõisa pargis, saagiks mõned kenad samblikud.

Esile tõstetud

November

Novembri koolisessil oli nii mõndagi huvitavat, tutvusime täpsemalt Haapsaluga, saime osa väikesest ekskursionist lossihoovis ja mere ääres, külastastasime Loodusmuuseumi ja Tallinna Botaanikaaeda, viimases pidas meile kiire ja põhjaliku loengu Urmas Laansoo. Nii palju infot ei suutnud vastu võtta, seega jäid hetkel seda käiku meenutama põhiliselt pildid. Lisaks koolile sai tehtud ka väike tripp lõuna pool… Loe edasi

Esile tõstetud

Ja nii ta algab…

9.09 Esimene päev: tutvume – kooliga, õpilaskoduga, teineteisega… esmamuljed on üsna head, kaaslased toredad, õpetajad asjalikud. 10.09 Teine päev: kuna ilm on ilus, käime jalutame kohalikus pargis, ka esimesed seened on sattunud me teele .. 11.09 Sellest päevast jäi kõige rohkem meelde matk Merimetsa rappa. Juhendajaks õppejõud Marje Loide. Selles rabas polnudki käinud enne ja… Loe edasi

View all posts

# data[].attributes.headline
Tuhandemiiline teekond algab ühest sammust

# data[].attributes.subject
Tuhandemiiline teekond algab ühest sammust

# data[].attributes.body
IT-õpilased Kristi ja Jan Palencias

# data[].attributes.body
Liisa ja Maria Reveli puutöökoolis

# data[].attributes.attachment_link.description
Viimase nädala veetsime Maison an Lauragais atiikmööbliäri tagaruumides mööblit taastades ja polsterdades. Meie juhendajaks oli misjöö Guillaume. Äärmiselt tore, mõnusas kuldses keskeas…

# data[].attributes.headline
Pehme mööbli valmistajate seiklused Soomes

# data[].attributes.subject
Pehme mööbli valmistajate seiklused Soomes

# data[].attributes.body
Aili ja Piia seiklused Mauri juures pehme mööbli valmistamise ettevõttes.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tere ilusat reede õhtut! Täna siis viimane postitus, kuna meie seiklused siin Soomes on ümber saamas. Tagasi vaadates möödus aeg kiiresti, nii et praktika mõttes oleks võinud kauemgi olla.…

# data[].attributes.body
Täiskasvanud kokaeriala õpilane Daire Michelini tärni otsimas.

# data[].attributes.attachment_link.title
Blogi: Minu Prantsuse köök - kuidas ma Michelini tärni otsima läksin. Osa 1. - Old Hapsal Hotel

# data[].attributes.attachment_link.description
Old Hapsal Hotel perenaise blogi töötamisest Prantsusmaal, Michelini tärni restoranis. Kuidas seal läks, loe lisa!

# data[].attributes.body
Mööblirestaruaatorid Liina ja Piret Tampere lähistel välispraktikat tegemas.

# data[].attributes.attachment_link.description
“Selleks, et mõista kui imeline on sinu kodu, pead sa enne käima ära pikal rännakul.” - Tove Jansson ehk lugu sellest, kuidas HKHK MR21 mööbli restaureerimise õpilased Liina ja Piret Tampere lähistel Muumide maal Erasmus+ kaudu välispraktikat tegemas käisid.

# data[].attributes.body
HKHK pehme mööbli valmistamise eriala õpilased Helen ja Mari käisid 2022. aasta märtsis Soomes Tamperes välispraktikal. ​Blogis leiab nendeseiklustest ülevaate nii sõnas kui pildis.

# data[].attributes.attachment_link.description
Oleme Haapsalu Kutsehariduskeskuse pehme mööbli valmistamise eriala õpilased Helen ja Mari, kes käisid 2022. aasta märtsis Soomes Tamperes välispraktikal. ​Blogis leiad meie seiklustest…

# data[].attributes.body
Riina, Marge ja Kaisa Hämeelinnas kangakudumise nippe omandamas.

# data[].attributes.attachment_link.description
07.02.2022 Hommik kell:04.30 võtsin Marge peale javäljume Paliverest Kaisa võtsime peale Ääsmäel ja sõit jätkus edasi sadamasse D terminali.…

# data[].attributes.body
Lugu sellest, kuidas HKHK täiskasvanud tislerid (TL-21) Soomes praktikal käisid