# data[].attributes.body
Kognitivni način učenja karakterizira njegov fokus na promjenu u mentalnim strukturama pojedinca u njegovoj interakciji s okolinom. Kako bi učenici procesirali nove informacije potrebno je pridobiti njihovu pažnju kako bi bili u mogućnosti slušati novo gradivo te ga radi lakšeg sistematiziranja povezati s njihovim prijašnjim znanjem.

Kako učenici pohranjuju i kodiraju informacije u dugoročnom pamćenju? Odgovor je postupno, kroz 3 metode:

prva metoda bi bila ponavljanje ili uvježbavanje gdje djeca ponavljaju novo naučenu informaciju duži vremenski period bez da je mijenjaju. Mogu je ponavljati u sebi ili na glas dok je ne nauče. Tako mogu ponavljati određene definicije kao npr. glagoli su promjenjive riječi kojima se izriče radnja, stanje i zbivanje. Također mogu prepisivati matematičke formule i uvježbavati tablicu množenja na glas. Ovo je samo početni stupanj učenja pomoću kojeg učenici samo pohranjuju informacije bez nekakvog određenog značenja.

Druga metoda je elaboracija pod kojom podrazumijevamo nadovezivanje našeg prijašnjeg znanja kako bi se proširilo novonaučeno. Ovo je korak smislenog učenja koji se izdiže nad površnom pohranom informacija i zahtjeva od učenika da kodiraju tj. povezuju nove informacije sa starim. Smislenim povezivanjem novih informacija svakog učenika sa svojim prijašnjim iskustvima učenici zapravo pohranjuju više informacija nego im je učitelj inicijalno prenio. Ovaj proces je potrebno podučiti mlade učenike jer se do njega ne dolazi spontano; učitelji to mogu potaknuti tako što će u svojim predavanjima povezivati prije naučeno gradivo sa novom cjelinom kao npr. na satu geografije – nova cjelina je vulkanizam. Učitelj koristi prethodno naučeno gradivo o slojevima Zemlje kako bi objasnio vulkanizam, povezujući kretanje magme iz njenog sloja prema površini gdje onda nastaje erupcija.

Treća metoda jest metoda organizacije pomoću koje strukturiramo više različiti informacija u smislene cjeline. Dobar alat za to su umne mape pomoću kojih jasno možemo razaznati glavne pojmove koji sačinjavaju jednu cjelinu. Npr. Učitelj koristi mentalnu mapu kako bi strukturirao informacije o fotosintezi, razdvajajući ključne pojmove poput procesa, uvjeta i proizvoda, uz vizualne elemente za lakše razumijevanje.

# data[].attributes.body
Da bi navedene metode bile korisne, trebamo biti sposobni dohvatiti informacije koje smo njima pospremili u dugoročno pamćenje. Moramo moći povući informacije iz našeg dugoročnog pamćenja i povući ih u radno pamćenje. Ovo dohvaćanje informacija ili prisjećanje može biti svjesno i automatsko. Do svjesnog prisjećanja dolazi onda kada učenici pišu test jer se svjesno moraju prisjetiti informacija iz dugoročnog pamćenja, a automatsko prisjećanje bi bilo učenikovo potpisivanje na test bez potrebe da ga netko drugi na to podsjeti. Također možemo razlikovati prepoznavanje i prizivanje informacija. Prepoznavanje učenici koriste u testu s više ponuđenih odgovora kada shvate da su nešto već prije vidjeli. A prizivanje informacija je učenicima korisno u odgovaranju na otvorena esejska pitanja. Učitelji moraju pomoći učenicima baratati s informacijama koje posjeduju u svojoj dugoročnoj memoriji.

# data[].attributes.body
„Sve što znamo i što nam omogućuje procese mišljenja pohranjeno je u dugoročnom pamćenju“ (Andrilović, Čudina-Obradović, 1996). Dugoročno pamćenje nam omogućuje pohranjivanje informacija tijekom duljeg vremenskog razdoblja, od nekoliko dana pa sve do cijeloga života, ima gotovo neograničen kapacitet i potrebno nam je u svakidašnjem životu. Zašto pričamo o pamćenju kad je tema vrste znanja? Zato što se sve vrste znanja nalaze u dugoročnom pamćenju, a to su deklarativno znanje, proceduralno znanje i kondicionalno znanje s kojima ćemo se danas upoznati.

# data[].attributes.body
Proceduralno (implicitno) znanje je znanje "kako", tj. doslovno kako odraditi neki zadatak ili aktivnost. Uključuje vještine i procese, poput rješavanja matematičkih zadataka ili izvođenja znanstvenih eksperimenata. Najvažniji oblik proceduralnog znanja su razne vještine, npr. kako voziti bicikl ili kako tipkati na laptopu. Suprotno od deklarativnog znanja, proceduralnom znanju ne možemo pristupiti svjesno i jako ga je teško verbalizirati, ali ga izvodimo kroz praksu i iskustvo. Učitelji trebaju omogućiti učenicima dovoljno prakse i konkretnih uputa kako bi savladali ove vještine.

# data[].attributes.body
Deklarativno (eksplicitno) znanje je zapravo znanje "što", njegova glavna karakteristika je njegova dostupnost našoj svijesti, tj. doslovno "povlačimo" znanje iz njega, odnosi se na činjenice i informacije koje učenici trebaju razumjeti i zapamtiti, poput činjenica iz matematike ili povijesti, te ga dijelimo na 2 vrste:

1. Semantičko tj. generalno pamćenje o svijetu kao npr. "Drugi svjetski rat je završio 1945. godine" ili "Zagreb je glavni grad Hrvatske". Najčešće pamtimo u shemama ili kategorijama i usmjereno je na objektivnu realnost. Učitelji mogu koristiti metode kao što su ponavljanje, mentalne mape i flash kartice za olakšavanje pamćenja kod učenika.

2. Epizodičko tj. pamćenje o vlastitim iskustvima kao npr. "Sjećam se da sam prvog dana osnovne škole nosila bijelu majicu i mama me za desnu ruku vodila do škole". Pamtimo specifične ljude i događaje kronološki ili po vremenu, te se okrećemo subjektivnoj realnosti.

# data[].attributes.body
Kondicionalno znanje je znanje "kada i zašto" upotrijebiti deklarativno i proceduralno znanje tj. sposobnost prilagodbe znanja kontekstu kako bi se postigao određeni cilj. Ovo uključuje donošenje odluka i kritičko razmišljanje. Primjer kondicionalnog znanja bi bio vozač koji zna da treba koristiti žmigavac kada skreće jer to osigurava sigurnost drugih sudionika u prometu. Do kondicionalnog znanja je dosta teško doći, no kada jednom shvatimo kako funkcionira, otvara nam se cijelo novo područje kognitivnih sposobnosti višeg reda. Kroz razmjenu iskustava, analize slučajeva i vođenje rasprava, učitelji mogu pomoći učenicima da razviju ovu vrstu znanja.

# data[].attributes.body
1. Andrilović V., Čudina-Obradović M. (1996). Psihologija učenja i nastave. Zagreb: Školska knjiga.

2. Zarevski P. (1995). Provjerite pamćenje. Jastrebarsko: Naklada Slap.

3. https://omega.ffzg.hr/pluginfile.php/276629/mod_folder/content/0/Moreno%20Cognitive%20Theories%20of%20Learning.pdf?forcedownload=1

4. znanje. Hrvatska enciklopedija, mrežno izdanje. Leksikografski zavod Miroslav Krleža, 2013. – 2024. Pristupljeno 7.12.2024. <https://www.enciklopedija.hr/clanak/znanje>.