# data[].attributes.body
Max er introvert og plaget af usikkerhed. Han har svært ved at udtrykke sine følelser og lyver for at undgå konflikter. Hans forhold til Sylvia får ham til at reflektere over, hvem han er. Et centralt citat er: "Jeg ville sige sandheden, men den sad fast i halsen som et knudret reb." Det viser hans kamp mellem ærlighed og frygten for konsekvenser.

# data[].attributes.body
Sylvia fremstiller sig selv som en stærk, men sårbar person, der kæmper med alvorlig sygdom og behovet for et donorhjerte. Hun udstråler mod og en livsbekræftende tilgang, som får gruppen til at samle sig om hende. Sylvia fremstår reflekteret, empatisk og knyttet til Max, samtidig med at hun rummer en mystik, der gør hende fascinerende. Hendes sygdomshistorie skaber en dramatisk og emotionel dynamik i fællesskabet.

# data[].attributes.body
Hun har tegnet seks store bobler, og nu dukker det er væsen eller en genstand op i hver af dem. Hun lader de farvestrålende tuscher glide over papiret, og når vi begynder at kunne se, hvad det ligner, siger vi navnet i munden på hinanden, som om det var en omgang Tegn og Gæt:

En spidsnæset mus med skeptisk hævede øjnbryn = mus

En boks med låget på klem og to øjne, der titter frem = box

En dreng med små, vrede bobler i maven og brystet = marvin

En teddybjørn med lyserøde, flagrende hår = august

og så med silhuetten af en dreng inde i en bil med hjerter som hjul = max

Til sidst tegner hun et hjerte - et ægte med et hjertekamre og vener og arterier, der stikker ud i alle retninger, som om de kun venter på at blive forbundet med en krop = sylvia

# data[].attributes.body
Titel: De sorte hullers klub

Forfatter: Lise Villadsen

Genre: Ungdomsroman med psykologiske og realistiske elementer.

Datering: 2024

# data[].attributes.body
Romanens miljø er præget af ungdomslivets pres og det senmoderne samfunds krav. For eksempel er der meget tryk på globaliseringen. Det bliver vist blandt andet ved at Max kan ligge om aftenen og læse nyheder fra den anden ende af verdenen, snakke med Hector og især da Sylvia afslører at hun ikke har nogen sociale medier og de andre overhovedet ikke kan forstå det.

# data[].attributes.body
Sociale medier spiller en stor rolle som et spejl for identitet og fællesskab. Det er klubbens måde at holde fast i de andre så de ikke falder for langt ind, på den måde går de imod det som deres klub's navn betyder.

# data[].attributes.body
Gruppen skaber en kontrast til den ydre verden, et sted hvor ærlighed og støtte er centrale.

# data[].attributes.body
Det senmoderne samfund fremhæves gennem temaer som individualisme, præstationspres og følelsen af isolation.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forfatterinterview: Lise Villadsen om 'De sorte hullers klub'

# data[].attributes.attachment_link.description
På mitcfu.dk har vi minimeret brugen af cookies. Vi anvender kun nødvendige, tekniske cookies for, at vores hjemmeside kan fungere. mitCFU benytter så vidt muligt kun cookies, der slettes når du forlader siden (session).

# data[].attributes.attachment_link.description
På mitcfu.dk har vi minimeret brugen af cookies. Vi anvender kun nødvendige, tekniske cookies for, at vores hjemmeside kan fungere. mitCFU benytter så vidt muligt kun cookies, der slettes når du forlader siden (session).

# data[].attributes.body
Max fremstår som en ung mand, der kæmper med sin ensomhed og sociale udfordringer. Han er reserveret og ikke interesseret i at passe ind i grupper, han føler sig ofte anderledes og udenfor. Max' forhold til Sylvia afslører en dyb længsel efter kærlighed og opmærksomhed. Han forsøger at beskytte sine sårbarheder, men bliver i høj grad påvirket af de mennesker, han møder, især Sylvia, som han bliver meget følelsesmæssigt knyttet til.

# data[].attributes.body
Begge romaner omhandler temaer som kærlighed, tab, identitet og de eksistentielle spørgsmål, der opstår, når livet føles kort eller uforudsigeligt. I En flænge i himlen møder vi Hazel og Augustus, som kæmper med dødelige sygdomme, mens de forsøger at finde mening og glæde i deres liv. På samme måde kredser De sorte hullers klub omkring unge, der bærer på personlige problemer, som får dem til at føle sig isolerede fra resten af verden. Sylvia/Claras karakter har en tydelig parallelt til Hazel, begge bruger fiktion og en "alternativ virkelighed" til at navigere deres udfordringer.

# data[].attributes.body
I En flænge i himlen er Hazel og Augustus åbne om deres sygdom og lader den definere deres liv på både godt og ondt. For Sylvia/Clara er det modsatte tilfældet: hun opfinder en sygdom for at passe ind og skabe en identitet, som hun føler, vil gøre hende mere elskværdig eller bemærkelsesværdig. Hvor Hazel forsøger at skubbe folk væk for at beskytte dem, bruger Sylvia/Clara løgne til at skabe forbindelser, som hun ellers føler sig ude af stand til at etablere.

Dette skaber en spændende kontrast, hvor De sorte hullers klub vender det traditionelle narrativ på hovedet. Hvor sygdom ofte bringer karakterer sammen i en fælles forståelse af livets skrøbelighed, fører løgnen i denne roman til splittelse og mistillid.

# data[].attributes.body
I begge romaner spiller kærligheden en central rolle, men udfaldet og dynamikken er meget forskellig. I En flænge i himlen udvikler Hazel og Augustus en dyb og gensidig kærlighed, der bygger på deres ærlighed og fælles erfaringer. Max og Sylvia/Claras forhold derimod er præget af ulighed i viden og intentioner. Sylvia/Claras løgne og Max’ egne usandheder om hans ekskæreste i USA underminerer fundamentet for deres relation.

Ligesom Hazel og Augustus bruger tid på at diskutere eksistentielle emner, såsom betydningen af universet og livets mening, skaber Max og Sylvia/Clara en forbindelse gennem temaer som sorte huller og kosmologi. Men hvor Hazel og Augustus bruger disse samtaler til at bygge hinanden op, bliver Sylvia/Claras fascination af sorte huller en metafor for hendes selvdestruktive løgne – et vakuum, der trækker alle omkring hende ind.

# data[].attributes.body
I begge romaner er isolation et centralt tema. I En flænge i himlen føler Hazel sig isoleret på grund af sin sygdom, men finder trøst i Augustus og deres fælles oplevelser. I De sorte hullers klub er gruppens medlemmer samlet netop på grund af deres følelser af isolation og ensomhed. Sylvia/Clara bryder dog denne dynamik ved at introducere løgne, der forstærker deres splittelse.

Samtidig kan Sylvia/Claras løgn perspektiveres til En flænge i himlens udforskning af, hvordan mennesker bruger historier og narrativer til at navigere deres smerte. Hazel finder trøst i romanen En imperial affliction, som repræsenterer hendes følelse af uafsluttethed i livet. Sylvia/Clara finder inspiration i En flænge i himlen selv, men forvandler denne inspiration til en falsk identitet, som i sidste ende skader hendes relationer.

# data[].attributes.body
Hvor En flænge i himlen slutter med en bittersød forsoning og en påmindelse om kærlighedens evne til at transcendere livets begrænsninger, slutter De sorte hullers klub på en mere tvetydig måde. Max og Clara ser solopgangen sammen, hvilket antyder en mulighed for genoprettelse og nye begyndelser, men relationerne til de andre i gruppen er efterladt splittede.

Dette kan tolkes som et mere realistisk billede af, hvordan relationer ofte kræver tid og arbejde for at hele, især når de har været præget af løgne og svigt.

De sorte hullers klub og En flænge i himlen deler mange tematiske ligheder, men behandler dem på forskellige måder. Mens John Green fokuserer på ærlighed og accept som vejen til forløsning, undersøger De sorte hullers klub, hvordan løgne og selvbedrag kan føre til isolation og konflikt. Begge historier belyser dog de universelle menneskelige behov for fællesskab, kærlighed og mening i en uforudsigelig verden.

# data[].attributes.body
Goffmans stagebegreber. Sylvia præsenterer sig som en syg, hjertevarm person i en gruppe, hvor hendes historie vinder sympati og opmærksomhed, en form for "frontstage"-rolle. Bag facaden, på "backstage", viser det sig dog, at hendes historie er fiktiv, hvilket afslører en længsel efter at passe ind eller føle sig betydningsfuld. Dette minder om Clara Maria fra Kemoland, der manipulerer med sin identitet for at opnå bekræftelse og synlighed på sociale medier.

# data[].attributes.body
Bag facaden er Sylvia en skabt persona af Clara, der i virkeligheden ikke er syg. Clara viser en enorm kreativitet og evne til manipulation, drevet af et stærkt behov for opmærksomhed og accept. Hendes løgne peger på en usikkerhed og et mindreværd, som hun forsøger at skjule. Mens Sylvia vækker sympati, bringer Claras afsløring skuffelse og mistillid, hvilket viser de komplekse psykologiske og sociale konsekvenser af hendes bedrag.

# data[].attributes.body
Hvad er det for hemmeligheder, der gemmes på

I kapitel 17 af De sorte hullers klub deler medlemmerne af torsdagsholdet deres hemmeligheder, hvilket afslører de indre kampe, de hver især kæmper med, og uddyber deres personligheder.

Marvin er den første til at åbne sig op, og han fortæller ærligt om alle de mange fejl og problematiske handlinger, han har begået i liv. Han deler episoder som, da han stjal fra sin mors pung, givet en pige klamydia, snyde til alle skriftlige eksamener og hvordan han bevidst har ødelagt ting uden nogen grund. Han indrømmer derudover hvordan han får overtalt andre til at gøre noget forkert, så han ikke føler sig alene om sine handlinger. Hans ærlighed startede den tavse stilhed og gjorde resten af samtalen om det svære emne nemmere for resten af gruppen.

Box vælger at dele sin hemmelighed om at han har psoriasis, som gør ham usikker og forhindre ham i at tage tøjet af foran andre mennesker. Hans hemmelighed handler ikke så meget om personlige tanker som de andres men om kropslige udfordringer og selvopfattelse som viser at der er flere sårbare områder man kæmper med som de andre ikke nævner.

Da det bliver Max’ tur, vælger han at fortælle en løgn, som han har forberedt på forhånd. Han fortæller en falsk historie om at han har haft en kæreste i USA, som var ham utro med hans bedste ven, inden han skulle tilbage til Danmark. Gruppen reagerer med trøst og sympati, og Sylvia reagerer også med en lettelse over Max’ åbenhed og forholdet mellem Max og hende. Løgnen som Max fortæller til mødet, giver ham opmærksomhed og medfølelse. Max’ løgn skaber en indre konflikt for Max da han ikke er ærlig og fremstår igen som en anden eller forestillingen om hvem han gerne vil have været. I hans løgn fremstiller han Vanessa som skurken, selvom det er ham der er skurken og kæmper med jalousi, da han beundrer hans bedste ven. Da gruppen spørger ind til historien, bliver Max nødt til at forsætte med at lyve som skaber mere afstand til sandheden mellem ham og gruppen.

August vælger derimod at være ærlig over for gruppen. Han indrømmer at han ikke har nogle store hemmeligheder, spændende historier eller dramatiske begivenheder at dele. I stedet deler han noget personligt som sin egen opfattelse af at være ”Røvkedelig”. Denne indrømmelse viser hvordan han ser sig selv som mindreværdig i gruppen og det kommer til udtryk i at han føler sig usikkerhed og mindre interessant end de andre. August åbner yderligere op og kommer uventet ind på hans folkeskole tid, hvor han fortæller om at han var blevet mobbet og hans onanivaner.

Sylvia når ikke at fortælle sin hemmelighed eller elefant som de andre, da Peter afbryder dem i deres snak. Sylvia ville gerne have fortalt sin hemmelighed, men gruppen mente at hun havde et fripas, da hun var den første der åbnede sig op og fortalte om hendes sygdom.

Lige siden Sylvia trådte ind ad døren til torsdagsholdet og delte sin historie med de andre, har hun været gruppens ”Elefant i rummet”. Hendes åbenhed om hendes helbred gør hende til centrum for opmærksomhed, men også til den mest sårbare i gruppen. Mange beslutninger er blevet taget med Sylvia i tankerne, og hun har fungeret som gruppens bindemiddel. Det at de andre ser Sylvia som centrum gør at fællesskaber fokusere på skabe plads til, at alle kan være mere end deres ydre eller indre kampe.

Hvilken betydning har det for deres relation, at de deler dem.

Da alle i gruppen deler deres elefanter, hjælper det med at se hvilke indre kampe de hver især går og kæmper med. Hemmelighederne som bliver delt, hjælper også gruppen i form af at man ikke bliver set ned på, når man er sårbar og man kan bakke hinanden op om at man er forskellige og de hver især går og kæmper med deres egen problemer. Samtalen viser også hvordan fællesskabet kan styrkes, når man tør at være åben og ærlige over hvad man kæmper med.

Hvorfor lyver Max?

Max har igennem hele bogen løget gennem en jalousi af sin bedste ven som er flyttet til USA og har fået det såkaldte ”Drømmeliv” hvor Max sidder der hjemme og ikke lever livet som hans bedste ven. Forestillingen om at være den seje og mystisk, er en blokade som frastøder det rundt om ham, men sammentidlig en måde at få opmærksomhed på for at gemme den jaloux væk fra virkeligheden.

Hvilken betydning får det?

Det at Max lyver skaber længere afstand fra ham og gruppen, mens gruppen finder mere og mere sammen, så føler Max sig stadig ikke tryk og knyttet til gruppen.

På side 169 kommer det til syne at Mus og de andre er begyndt at tvivle på, om Sylvia virkelig er hjertesyg, da flere ting ikke hænger sammen med hendes historie og handlinger. De begynder at stille spørgsmålstegn ved Mus’ påstand. Mus og Max begynder at diskutere om Mus måske har ret og Max er meget imod Mus’ holdning og vil ikke rigtig høre. Max reagerer sur over at de tænker sådan noget om Sylvia, hvor Max ender med at bliver sur på Mus og de andre. Max begynder at kritisere Mus og kalde hende bitter…ubehageligt…mistroisk menneske, selvom Mus ikke var meget for at dele hendes påstand, fordi hun ikke ville splitte gruppen ad, hvis hun nu ikke havde ret.

Episoden viser at Max stoler mere på Sylvia end på de andre i gruppen, hvor man også igennem bogen har læst, hvordan han har knyttet sig til Sylvia igennem tiden ved at åbne sig op, men også hvordan han stadig ikke har ladet gruppen komme ind under huden, lige som Sylvia har kunne.

# data[].attributes.body
Bag denne facade kæmper Max med indre konflikter og usikkerhed. Han har svært ved at forstå sine egne følelser, og hans handlinger bliver ofte styret af impulser og behovet for at finde sin plads i verden. Hans usikkerhed om sin egen værdi kommer til udtryk i hans forhold til de andre i gruppen, især i hans jalousi og de løgne, han begynder at fortælle om sin fortid. Max prøver at skabe et billede af sig selv, men han er indre splittet og søger stadig efter sin identitet.

# data[].attributes.body
Gennem kapitel 11-14 bliver August ved med at sige til Max at han ikke kan vendte med Sylvia. At han bliver nødt til at prøve. Det starter på toilettet på skolen med at han siger ”Du er sgu da nødt til at prøve,” og at hvis han vil have at der sker noget så bliver han nødt til at betrygge hende for at hun ikke skal være bange for at der sker noget eller at han ikke vil tage hende seriøst eller at han ville komme til at fortryde det.

Igen til det næste møde siger August "Pas nu på, du ikke venter, til du er fyrre og fortryder hele dit liv" (s. 89). Det er en gentagelse af det som Sylvia sagde tidligere ”Jeg kommer aldrig til at fylde fyrre og se tilbage på et liv, som jeg fortryder. Enten lever jeg... Og så lever jeg fuldt ud. Eller også”. (s.88-89). Det betyder at Max ikke kan vente på det ”perfekte” tidspunkt i overført betydning for de har måske ikke den tid som det normale par har, uanset hvor meget de ønsker det. Han bliver nødt til at tage fat ved rattet hvis han ikke vil risikere at fylde fyrre og se tilbage på et liv som han fortryder, fordi han var bange for at hun ville sige nej. Ved at citere Sylvia sikrer han sig at hans ord bliver hørt af Max fordi han ved at han altid lytter til det som Sylvia siger.

Til stjerneskudsaften da Sylvia skal hjem tager Max elavatoren ned med hende og de snakker om hvorfor Sylvia syntes at det er en dårlig ide at der sker noget mellem dem, men uden at sige orderne har Sylvia lige indrømt at hun også føler det samme for Max, men hun er bange for at gøre ham ondt hvis hun ikke får et hjerte inden sommer, eller operationen går galt og hun ikke trækker igennem, Max siger bare ”Det bliver ikke noget rod” (s.101). Sylvia beder derefter Max om at gå tilbage op så hendes far ikke ser dem fordi at hendes far godt er klar over at det ikke ender godt hvis han ser dem sammen. I virkeligheden kan det være at Clara var bange for at hendes far ville snakke med Max hvis han så ham og give hendes historie op fordi han kommer til at sige hendes rigtige navn eller at Max siger Sylvia og hendes far spørger ind til det.

# data[].attributes.body
Den måde som bogen bruger dem, er som en metafor for en altopslugende entitet som svæver alene i universet. Sorte huller fungere i virkeligheden lidt på samme måde på den måde at de ikke lader noget ud igen når først det er sluppet ind. Bogen har ret på mange måder men den bruger stadigvæk sortehuller i overført betydning i forhold til virkeligheden.

Den måde som bogen bruger dem, er som en metafor for en altopslugende entitet som svæver alene i universet. Sorte huller fungere i virkeligheden lidt på samme måde på den måde at de ikke lader noget ud igen når først det er sluppet ind. Bogen har ret på mange måder men den bruger stadigvæk sortehuller i overført betydning i forhold til virkeligheden.

Max og de andre er sorte huller i den forstand at de tror de aldrig vil slippe ud, at de er alene i universet og at alle der kommer dem nær vil blive opslugt og forsvinde. På den måde finder de hinanden og bryder den onde cirkel som er ensomhed.

# data[].attributes.body
Gennem kapitel 11-14 bliver August ved med at sige til Max at han ikke kan vendte med Sylvia. At han bliver nødt til at prøve. Det starter på toilettet på skolen med at han siger ”Du er sgu da nødt til at prøve,” og at hvis han vil have at der sker noget så bliver han nødt til at betrygge hende for at hun ikke skal være bange for at der sker noget eller at han ikke vil tage hende seriøst eller at han ville komme til at fortryde det.

Igen til det næste møde siger August "Pas nu på, du ikke venter, til du er fyrre og fortryder hele dit liv" (s. 89). Det er en gentagelse af det som Sylvia sagde tidligere ”Jeg kommer aldrig til at fylde fyrre og se tilbage på et liv, som jeg fortryder. Enten lever jeg... Og så lever jeg fuldt ud. Eller også”. (s.88-89). Det betyder at Max ikke kan vente på det ”perfekte” tidspunkt i overført betydning for de har måske ikke den tid som det normale par har, uanset hvor meget de ønsker det. Han bliver nødt til at tage fat ved rattet hvis han ikke vil risikere at fylde fyrre og se tilbage på et liv som han fortryder, fordi han var bange for at hun ville sige nej. Ved at citere Sylvia sikrer han sig at hans ord bliver hørt af Max fordi han ved at han altid lytter til det som Sylvia siger.

Til stjerneskudsaften da Sylvia skal hjem tager Max elavatoren ned med hende og de snakker om hvorfor Sylvia syntes at det er en dårlig ide at der sker noget mellem dem, men uden at sige orderne har Sylvia lige indrømt at hun også føler det samme for Max, men hun er bange for at gøre ham ondt hvis hun ikke får et hjerte inden sommer, eller operationen går galt og hun ikke trækker igennem, Max siger bare ”Det bliver ikke noget rod” (s.101). Sylvia beder derefter Max om at gå tilbage op så hendes far ikke ser dem fordi at hendes far godt er klar over at det ikke ender godt hvis han ser dem sammen. I virkeligheden kan det være at Clara var bange for at hendes far ville snakke med Max hvis han så ham og give hendes historie op fordi han kommer til at sige hendes rigtige navn eller at Max siger Sylvia og hendes far spørger ind til det.

# data[].attributes.body
Max kæmper med at finde sin plads i livet. Han møder Sylvia, der er en samlende figur i en gruppe af unge, der døber sig selv ”De sorte hullers klub”. Gennem gruppen opstår venskaber, kærlighed og svære hemmeligheder. Gruppens fællesskab sættes på prøve, når sandheder afsløres, og relationer udfordres. Til sidst samles trådene, og Max lærer at konfrontere sine følelser og finde sin egen styrke.

# data[].attributes.body
I kapitlerne 24-27 oplever Max og torsdagsklubben et afgørende vendepunkt, hvor virkeligheden kolliderer med deres opfattelse af Sylvia, og sandheden bringer uventede konsekvenser for gruppens dynamik. Efter operationen forsøger Max at kontakte Sylvia, men hendes tavshed vækker bekymring. Denne stilhed bliver et symbol på det brud, der snart vil opstå, både for gruppens fællesskab og for Max' egen forståelse af Sylvia.

Max’ frustration eskalerer, da han i desperation beslutter at tage sagen i egne hænder. Da han sammen med gruppen besøger den adresse, der burde føre dem til Sylvia, bliver deres søgen mødt med endnu en mur: Sylvia bor der ikke. Dette er det første knæk i den historie, Sylvia har skabt om sig selv, og det sætter gang i en kædereaktion af mistillid og konflikter.

Da Max opdager, at Sylvia i virkeligheden hedder Clara, og at hendes historie om hjertesygdom og operation var løgn, falder hans verden sammen. For Max bliver dette øjeblik en ødelæggende erkendelse: den pige, han følte sig forbundet med, og som han begyndte at elske, har bedraget dem alle. Samtidig tvinger det gruppen til at stille spørgsmålstegn ved deres egne roller og relationer til hinanden.

Skiftet i gruppens dynamik

Den afsløring, at Sylvia/Clara ikke er den, hun udgav sig for at være, bryder gruppens skrøbelige fællesskab. Torsdagsklubben, som tidligere var begyndt at fungere som et trygt rum for de unge, der kæmpede med ensomhed og isolation, splittes nu af vrede, skyld og mistillid. Max' desperate reaktioner, at smide de andre ud af bilen og fokusere ensidigt på at finde Clara, viser hvordan han håndterer krisen gennem konfrontation frem for dialog. Gruppen føler sig svigtet, ikke kun af Sylvia, men også af Max, hvis handlinger forværrer situationen.

På dette tidspunkt er de tidligere spirende venskaber mellem medlemmerne truet. Konflikten afslører også, hvor sårbare de alle er: hver især kæmper de med deres egne usikkerheder og følelser af utilstrækkelighed. Sylvia/Claras løgne bliver dermed ikke kun et spørgsmål om hendes bedrageri, men også et spejl, der reflekterer gruppens egne sår og fejl.

Betydningen for Max’ relationer

For Max er sandheden om Sylvia en knusende oplevelse, der tvinger ham til at konfrontere sin egen naivitet og sine egne løgne. Han har hele tiden forsøgt at fremstille sig selv som en, der havde kontrol – en, der havde oplevet kærlighed og succes i USA. Men i mødet med Clara bliver han konfronteret med, hvordan hans egne illusioner har været med til at forme relationen til hende.

Hans forhold til de andre medlemmer af gruppen lider også under denne afsløring. Mus, som tidligere viste sympati og forståelse, vender sig imod ham, og Max’ handlinger fremkalder frustration og vrede. Det, der begyndte som en fælles søgen efter sandheden, bliver nu et spørgsmål om splittelse og isolation.

Symbolikken i afsløringen

Sylvias/Claras løgn repræsenterer en flugt fra virkeligheden – en desperate handling for at passe ind i et fællesskab, hun følte sig fremmedgjort fra. For Max og gruppen bliver denne afsløring en påmindelse om, hvor komplekst menneskelige relationer kan være, og hvordan forventninger og illusioner kan forme dem.

Claras inspiration fra romanen En flænge i himlen understreger også, hvordan litteratur og fiktion kan bruges til at skabe en ny identitet, når virkeligheden føles utilstrækkelig. Men dette valg har konsekvenser: ved at bygge sit liv på løgne skubber Clara ikke kun de andre væk, men afslører også deres egne sårbarheder.

Konsekvenser for gruppens fremtid

Denne oplevelse markerer en overgang for gruppen, hvor de tvinges til at forholde sig til sandheden, ikke kun om Clara, men også om sig selv. Selvom det i første omgang skaber afstand og konflikt, peger afslutningen af kapitlerne på en mulig genopbygning. August, som stadig viser støtte til Max, antyder, at der er håb for at reparere relationerne, men det kræver ærlighed og vilje til at arbejde på fællesskabet.

For Max bliver denne oplevelse en hård, men nødvendig lektion i, hvad det vil sige at elske og blive svigtet. Det er en påmindelse om, at relationer kun kan bygges på ægte forståelse og tillid – noget, han endnu har til gode at lære.