# data[].attributes.body
Bitka kod Kolubara, poznata i kao Suvoborska bitka, bila je ključna vojna operacija između vojske Kraljevine Srbije i Austro-Ugarske tijekom Prvog svjetskog rata. Održana je od 16. studenog do 15. prosinca 1914. godine na prostoru zapadne Srbije, obuhvaćajući dolinu rijeke Kolubare te obronke planina Suvobor i Maljen, na fronti dugoj oko 200 kilometara.Cilj je bio zauzeti strateške točke poput Valjeva i Beograda te slomiti srpski otpor.Austro-ugarska vojska, suočena s logističkim problemima i iscrpljenošću, bila je prisiljena na povlačenje. Do 15. prosinca, srpska vojska je ponovno zauzela Beograd, čime je završila bitka velikom srpskom pobjedom.Bitka kod Kolubare rezultirala je velikim gubicima na obje strane. Procjenjuje se da je austro-ugarska vojska imala oko 224.500 žrtava, dok je srpska vojska izgubila oko 133.000 ljudi . Pobjeda je imala ogroman moralni i strateški značaj za Srbiju, dok je za Austro-Ugarsku predstavljala ozbiljan poraz.

# data[].attributes.body
Bitka na Marni, vođena od 5. do 12. rujna 1914.Sukobila je njemačku vojsku s francuskim i britanskim snagama te zaustavila njemački prodor prema Parizu.Njemačka je invazija na Francusku započela u kolovozu 1914.prema Schlieffenovom planu koji je predviđao brzu pobjedu nad Francuskom kroz Belgiju.Tijekom njemačkog napada na Francusku,britanska vojska je imala veliki broj žrtva.Do početka rujna, njemačke trupe su se približile Parizu na oko 30 kilometara. Francuski zapovjednik Joseph Joffre iskoristio je slabost u njemačkoj liniji između Prve i Druge armije te naredio kontraofenzivu. Francuske i britanske snage su napale i prisilile Nijemce na povlačenje prema rijeci Aisne, gdje su se ukopali i započeli rovovski rat.Bitka na Marni zaustavila je njemački napredak i spriječila brzu pobjedu. Procjenjuje se da su obje strane imale ukupno preko 500.000 žrtava.

# data[].attributes.body
Bitka kod Jutlanda, poznata i kao Bitka kod Skageraka, bila je najveća pomorska bitka Prvog svjetskog rata i jedini veliki sukob bojnih brodova tog sukoba. Održala se od 31. svibnja do 1. lipnja 1916. godine u Sjevernom moru, sjeverno od danskog poluotoka Jyllanda.U bitci su se sukobile dvije najmoćnije flote tog vremena:

Britanska Velika flota pod zapovjedništvom admirala Sir Johna Jellicoea, uz podršku admirala Davida Beattyja, s ukupno 151 ratnim brodom, uključujući 28 bojnih brodova i 9 bojnokrižarki.

Njemačka Flota otvorenog mora pod vodstvom viceadmirala Reinharda Scheera i admirala Franza von Hippera, s 99 brodova, uključujući 16 bojnih brodova i 5 bojnokrižarki.Ukupno je sudjelovalo oko 250 brodova i približno 100.000 mornara .Njemačka strategija bila je namamiti i uništiti dio britanske flote kako bi se probila britanska pomorska blokada Njemačke. Međutim, zahvaljujući britanskom presretanju njemačkih komunikacija, Britanci su bili upozoreni na njemačke planove i pravovremeno su izveli svoje snage na more.Britanski gubici: 14 brodova potopljeno, 6.094 mornara poginulo.Njemački gubici: 11 brodova potopljeno, 2.551 mornara poginuo.

# data[].attributes.body
Bitka na Kajmakčalanu, vođena od 12. do 30. rujna 1916. godine, bila je jedna od najtežih i najkrvavijih bitaka Prvog svjetskog rata na Balkanskom frontu. Sukobila je srpsku vojsku, koja se nakon povlačenja preko Albanije reorganizirala i vratila na Solunski front, s bugarskim snagama.Bitka se odvijala u izuzetno teškim uvjetima – na velikim nadmorskim visinama, po surovom terenu i u hladnim vremenskim uvjetima.Posebno krvavi okršaji dogodili su se između 26. i 30. rujna, kada je vrh više puta prelazio iz ruke u ruku. Srpska vojska konačno je 30. rujna uspjela zauzeti vrh, čime je ostvarena taktička pobjeda.Bitka je bila izuzetno skupa za obje strane. Srpska vojska pretrpjela je oko 10.000 mrtvih i ranjenih, dok su bugarske snage imale slične gubitke. Unatoč velikim žrtvama, zauzimanje Kajmakčalana imalo je ogroman moralni značaj za srpsku vojsku, jer je to bio prvi korak povratka na vlastitu teritoriju nakon povlačenja preko Albanije.Na vrhu Kajmakčalana danas se nalazi mala kapela posvećena Svetom Petru, u kojoj se čuvaju posmrtni ostaci srpskih vojnika poginulih u bitci. Ova kapela predstavlja važan memorijalni kompleks i simbolizira hrabrost i žrtvu srpskih vojnika.

U Beogradu, u Pionirskom parku, nalazi se osmatračnica Srpske Vrhovne komande, prenesena s Kajmakčalana, kao trajni podsjetnik na ovu bitku i žrtvu srpskih vojnika.Bitka na Kajmakčalanu ostaje upamćena kao simbol hrabrosti, upornosti i borbe za slobodu, te zauzima posebno mjesto u srpskoj vojnoj povijesti.

# data[].attributes.body
Bitka kod Tannenberga, vođena od 23. do 30. kolovoza 1914. godine, bila je jedna od najznačajnijih bitaka Prvog svjetskog rata na Istočnom frontu. Sukobila je njemačku 8. armiju s ruskom 2. armijom pod zapovjedništvom generala Aleksandra Samsonova. Bitka se odvijala u Istočnoj Pruskoj, na području današnje Poljske, i završila je potpunim porazom ruske vojske.Ruska vojska je koristila radio da bi prenosila plan napada, ne koristeći šifriranje

Njemački gubici: oko 13.000 vojnika (ubijenih, ranjenih i nestalih).

Ruski gubici: preko 50.000 mrtvih i ranjenih, te oko 90.000 zarobljenih .Poraz je bio toliko devastirajući da je general Samsonov počinio samoubojstvo 30. kolovoza, ne mogavši podnijeti sramotu poraza.Bitka kod Tannenberga imala je dalekosežne posljedice:

Njemačka propaganda: Bitka je predstavljena kao osvetnički čin za poraz Teutonskih vitezova u Bitci kod Grunwalda 1410. godine, što je dodatno podiglo moral njemačkog naroda.Uspon Hindenburga i Ludendorffa: Pobjeda je učvrstila njihov status nacionalnih heroja. Hindenburg je kasnije postao predsjednik Njemačke, a Ludendorff ključni vojni strateg.Jedan Hindenburgov predak poginuo je u toj bici.Radije nego da javi poraz Caru, Samsonov je izvršio samoubojstvo pištoljem 29. kolovoza. Našla ga je njemačka ophodnja sljedećega dana. Zapovjednik 1. armije von Rennenkampf bio je prinuđen da se povuče iz Pruske i tako su ruske snage napustile Njemačku.

# data[].attributes.body
Bitka kod Kobarida je započela 24. listopda 1917. godine.Kobarid se danas nalazi unutar granica republike Slovenije.Talijani, pod zapovjedništvom Luigia Cardone, izvojevali su nekoliko pobjeda oko rijeke Soče u tadašnjoj sjevernoj Italiji unatoč velikim gubicima. Zapovjednik austro-ugarske vojske Arz von Straussenberg je molio Njemačku da pošalje pojačanja što su i učinili.Centralne sile započele su bitku masovnim napadom na grad Kobarid koji je bio najslabija točka u talijanskoj liniji duž Soče. Jak udarac ostvarile su upotrebom bojnog otrova na samom početku bitke. Već prvog dana neke su napadačke jedinice uspjele prodrijeti 25 kilometara u dubinu talijanskog teritorija.Talijani su u pokušaju da se obrane, povlačili vojnike i postavljali ih na druga mjesta obrambene linije u cilju da zaustave druge napade, no time su samo pomagali napredovanje neprijateljske vojske.Bitka kod Kobarida trajala je do 19. studenog, a austro-ugarske i njemačke snage teško su porazile talijansku vojsku.Talijani su imali oko 30.000 poginulih i 275.000 zarobljenih vojnika dok su Centralne sile imale ukupno 20.000 poginulih i ranjenih.

# data[].attributes.body
Bitka kod Ypresa tijekom Prvog svjetskog rata obuhvaća niz ključnih sukoba između Saveznika i Njemačkog Carstva na Zapadnom bojištu, u blizini belgijskog grada Ypresa. Prva bitka kod Ypresa započela je od 19. listopada – 22. studenog 1914. godine.Nakon što je njemačko napredovanje zaustavljeno u Bitci na Marni, uslijedila je takozvana "utrka prema moru", gdje su obje strane pokušavale nadmašiti jedna drugu prema sjeveru. Prva bitka kod Ypresa bila je dio ovog pokušaja, s ciljem osiguranja pristupa Sjevernom moru i kontroliranja važnih luka.

Njemačke snage, brojnije i bolje opremljene, pokušale su probiti savezničke linije, ali su naišle na žestok otpor britanskih, francuskih i belgijskih trupa. Bitka je bila izuzetno krvava, s velikim gubicima na obje strane. Njemačka vojska pretrpjela je oko 130.000 žrtava, dok su saveznici izgubili približno 100.000 vojnika. Unatoč teškim gubicima, Saveznici su uspjeli zadržati kontrolu nad Ypresom, što je predstavljalo stratešku pobjedu.Druga bitka započela je 22. travnja – 25. svibnja 1915. godine.Ta bitka je poznata po prvom masovnom korištenju kemijskog oružja u povijesti ratovanja. Njemačke snage su 22. travnja 1915. upotrijebile klor kao bojni otrov protiv savezničkih položaja, što je izazvalo paniku i velike gubitke, posebno među francusko-alžirskim trupama. Unatoč početnom šoku, kanadske snage su uspjele stabilizirati liniju i spriječiti njemačko napredovanje.Bitka je rezultirala dodatnim teritorijalnim gubicima za saveznike, a Ypres je ostao pod stalnom prijetnjom njemačke artiljerije. Ukupni gubici Saveznika procjenjuju se na oko 69.000 vojnika, dok su njemački gubici iznosili približno 35.000.

# data[].attributes.body
Bitka kod Verduna, vođena od 21. veljače do 18. prosinca 1916., bila je najduža i jedna od najkrvavijih bitaka Prvog svjetskog rata. Smještena na zapadnom bojištu u sjeveroistočnoj Francuskoj, postala je simbol francuskog otpora i odlučnosti.Njemački general Erich von Falkenhayn planirao je iscrpiti francusku vojsku napadom na Verdun, vjerujući da će Francuzi uložiti sve snage u obranu tog simboličnog grada. Cilj nije bio teritorijalno osvajanje, već "krvarenje Francuske do smrti" kroz rat iscrpljivanja.U lipnju su Nijemci zauzeli utvrdu Vaux, ali su daljnji pokušaji proboja bili neuspješni. U listopadu i studenom, Francuzi su povratili izgubljene položaje, uključujući utvrde Douaumont i Vaux, čime je bitka završila bez značajnih teritorijalnih promjena.Ukupni gubici bili su ogromni: procjenjuje se da je bilo oko 700.000 žrtava, uključujući mrtve, ranjene i nestale s obje strane. Francuske žrtve iznosile su oko 400.000, a njemačke oko 350.000. Bitka je ostavila duboke psihološke ožiljke na vojnicima i civilima.Njezina brutalnost i ogromni gubici utjecali su na promjenu vojnih strategija i taktika, te su ostavili trajni pečat u kolektivnom sjećanju Francuske i svijeta.