# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suomalaiset suuntaavat jälleen sankoin joukoin etelän lämpöön lomailemaan. Ulkomailla sairaalahoitoon joutuminen lisää riskiä saada antibiooteille vastustuskykyinen bakteeri.

Koulujen syyslomaviikolla moni suuntaa etelään Helsinki-Vantaan lentoasemalta. Kuva: Matti Myller / Yle

Kahden koronavuoden ja matkustusrajoitusten jälkeen moni suomalainen suuntaa jälleen ulkomaanlomalle. Näin tekevät parhaillaan syysloman aikana myös monet koululaiset ja heidän perheensä.

Vaikka koronapandemiassa pahin on ohi, kannattaa matkalla yhä muistaa perusvarovaisuus, eli huolehtia käsihygieniasta ja välttää matkustamista oireisena.

Koronavarovaisuuden takia muut matkailuun liittyvät terveysriskit ovat saattaneet monelta unohtua.

Kaukomatkoilla piilee erityinen riski

Lääkärilehdessä vastikään julkaistussa jutussa (siirryt toiseen palveluun) muistutetaan, että varsinkin kaukaisemmissa matkakohteissa matkustavien on syytä varoa epäpuhtaan veden tai muun juoman sekä huonosti kypsennettyjen ruokien aiheuttamia terveysriskejä. Niissä vaanii kurjan olon lisäksi antibiooteille vastustuskykyisten bakteerien vaara.

Näiden ESBL-enterobakteerien määrä väheni tilapäisesti koronan aiheuttamien matkustusrajoitusten aikaan. Turistit saavat tartuntoja varsinkin Etelä- ja Kaakkois-Aasian, Afrikan ja Etelä-Amerikan matkoilla.

ESBL-bakteerit ovat maailmalla yleistyneet nopeasti sairaaloissa. Myös sairaalan ulkopuolelta saadut ESBL-tartunnat ovat viime vuosina lisääntyneet.

Sisätautien ja infektiosairauksien erikoislääkärit Mikael Kajova ja Anu Kantele kirjoittavat, että antibiooteille vastustuskykyisten bakteerien tartuntariski kasvaa, jos sairastuu matkalla matkaripuliin tai käyttää antibiootteja.

Lisäksi sairaalahoito ulkomailla lisää merkittävästi todennäköisyyttä saada bakteeritartunta.

Tavallinen ripuli ei vaadi antibiootteja

Kajova ja Kantele muistuttavat, että matkalla tulisi välttää turhia antibioottikuureja. Ripulin varalta ei enää suositella matkalle mukaan otettavaa kuuria. Tavalliseen matkaripuliin ei tarvita antibioottia, sen sijaan rajuoireisessa taudissa on hakeuduttava lääkäriin.

Antibiooteille vastustuskykyistä bakteeria tuo mukanaan Suomeen yli satatuhatta suomalaista matkailijaa vuodessa. Heistä noin tuhat sairastuu bakteerin aiheuttamaan infektioon, usein ripuliin tai virtsatietulehdukseen. Antibioottiresistenssi vaikeuttaa näiden oireiden hoitamista.

Matkakohdetta valitessa kannattaakin selvittää kohdemaan antibioottiresistenssitilanne varsinkin, jos matkailijalla on perussairaus, jonka paheneminen saattaa vaatia sairaalahoitoa tai jos hän jonottaa johonkin leikkaukseen kotimaassa.

Lisäksi matkan aikana kannattaa pyrkiä juomaan ja syömään mahdollisimman hygieenisesti valmistettua ruokaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Antibiooteille vastustuskykyinen bakteeri sairastuttaa vuosittain yli tuhat suomalaisturistia - riskit hyvä huomioida myös syyslomalla

# data[].attributes.attachment_link.description
Suomalaiset suuntaavat jälleen sankoin joukoin etelän lämpöön lomailemaan. Ulkomailla sairaalahoitoon joutuminen lisää riskiä saada antibiooteille vastustuskykyinen bakteeri. Kahden koronavuoden ja matkustusrajoitusten jälkeen moni suomalainen suuntaa jälleen ulkomaanlomalle. Näin tekevät parhaillaan syysloman aikana myös monet koululaiset ja heidän perheensä. Vaikka koronapandemiassa pahin on ohi, kannattaa matkalla yhä muistaa perusvarovaisuus, eli huolehtia käsihygieniasta ja välttää matkustamista oireisena.

# data[].attributes.headline
Geenitekniikalla jalostetut kalat s.86 s. 91-92, s.115

# data[].attributes.subject
Geenitekniikalla jalostetut kalat s.86 s. 91-92, s.115

# data[].attributes.body
USA:ssa on myynnissä seeprakaloja, jotka hehkuvat UV-valossa. Seeprakalaan siirrettiin meduusasta ja merivuokosta fluoresoivaa proteiinia tuottava geeni esim. mikroinjektion avulla muniin. Munat liittyvät munasolun perimään ja seeprakalat kasvatetaan niistä - Tällöin ainakin osaan syntyvistä kaloista on siirtynyt geeni Tavoitteena oli kehittää kala, joka toimisi saastuneissa vesissä bioindikaattorina. Kala loistaisi vesissä erityisesti silloin, kun vedessä on paljon raskasmetalleja. Seeprakaloja on käytetty paljon tutkittaessa geenien toimintaa ja selkärankaisten yksilönkehitystä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Helppohoitoiset seeprakalat ovat yleisiä akvaariokaloja. Niiden mustat tai siniset juovat eivät kuitenkaan riitä kaikille akvaarion väriläiskiksi, vaan seeprokaloja alettiin 2000-luvun alussa myydä eksoottisen värikkäinä, geneettisesti muokattuina.

Laji oli laboratorioissa silloin jo muista syistä tuttu. Sen perimää on helppo muokata, ja siinä on tutkimuksille otollisia piirteitä, joten tätä pientä särkikalaa käytetään yleisesti muun muassa syöpien ja tuberkuloosin tutkimuksissa.

Värimuunnosten alkuperäinen tavoite oli tehdä seeprakaloista vesistöjen ympäristömyrkkyjen mittari. Singaporen yliopistossa ympättiin seeprakalan perimään meduusan geenejä, jotka saastuneissa vesissä saivat kalan hohtamaan vihreänä.

Pian värivalikoimaa laajennettiin, eikä mennyt aikaakaan, kun yhdysvaltalainen yritys alkoi kaupallistaa ideaa. Eläinkauppoihin ilmestyi sen tuotemerkki GloFish, "hohtokala". Mustavalolampun valossa neonvärisinä hohtavat seeprakalat ovat myös tavallisessa valossa luonnonsukulaisiaan värikkäämpiä.

Seeprakalat olivat maailman ensimmäinen transgeeninen eli toisen eliön geeneillä muokattu eläinlaji, josta tehtiin kauppatavaraa. Siitä tuli monia akvaarionomistajia miellyttävä hittituote.

Se on myös ensimmäinen varta vasten luotu mutanttilaji, joka on päässyt ihmisiltä karkuun. Muita ihmisten takia väärään ympäristöön levinneitä lajeja on runsaasti muun muassa Australiassa, jossa esimerkiksi kaniinit tekevät isoa tuhoa. Englantilaissiirtolaiset toivat niitä aikoinaan muistuttamaan synnyinmaansa luonnosta.

Kaakkois-Brasiliassa sijaitsevista akvaariokalojen kasvattamoista karanneet transgeeniset seeprakalat ovat löytäneet kodin rannikkosademetsän joista ja ryhtyeet lisääntymään niissä, kertoo Studies on Neotropical Fauna and Environment (siirryt toiseen palveluun) -lehdessä ilmestynyt brasilialainen tutkimus.

Erikoinen vieraslaji voi uhata alkuperäistä eläinkuntaa seudulla, joka on biodiversiteetiltaan yksi maailman rikkaimmista ja samalla haavoittuvimmista.

Hohtokalojen päätyminen vieraslajiksi luonnonvesiin ei tullut ympäristötutkijoille yllätyksenä. He varoittivat siitä jo varhain.

Geeneihin kajoaminen ylipäätään ja vieraslajivaroitukset erityisesti ovat saaneet EU:n ja muun muassa jotkin Yhdysvaltain osavaltiot kieltämään transgeenisten seeprakalojen myynnin. Brasiliassakin ne ovat olleet kiellettyjä viisi vuotta mutta niiden kasvattaminen ei ole loppunut.

Vuonna 2015 São João del-Reinin yliopiston biologian professori André Magalhães näki hohtavia kalaparvia uimassa Paraíba do Sulin jokialtaan vesissä.

Magalhães, tuoreen tutkimusartikkelin pääkirjoittaja, päätteli kalojen karanneen Muriaésta, jossa on 350 akvaariokalojen kasvattamoa ja niillä 4 500 allasta, joista lasketaan vesiä luontoon.

Kirkkaiden väriensä vuoksi transgeeniset seeprakalat olisivat helppoa saalista, mutta tutkimuksen mukaan alueen joissa ei ole sellaisia petokaloja, jotka söisivät putkista hulahtaneita tulokkaita.

Erottuvuudella on aiemmin perusteltu sitä, ettei laji kykene leviämään, vaikka kaloja päätyisikin luonnonvesiin. Kalifornia pyörsi transgeenisten seeprakalojen myyntikiellon tällä perusteella.

Magalhães ja hänen kollegensa ovat kartoittaneet neljän vuoden ajan viiden joen kalakantaa São Paulon, Minas Geraisin ja Rio de Janeiron osavaltioissa. Pienet, hitaasti virtaavat joet halkovat rannikkosademetsää aina lämpiminä ja kesäisin jopa yli 30-asteisina.

Jokaisesta tutkitusta joesta löytyi kirkkaan vihreän ja punaisen sävyissä hohtavan vieraslajin populaatioita. Vatsojen sisältö kertoi ruoaksi päätyneen pääasiassa hyönteisiä ja niiden toukkia mutta myös leviä ja eläinplanktonia.

Seeprakalat lisääntyvät ympäri vuoden, niin kotivesissään Aasiassa kuin Brasiliassa. Värikäs versio tuntuu kuitenkin saavuttavan sukukypsyyden nopeammin kuin lajinsa yleensä, jo keskenkasvuisena, minkä tutkijat päättelivät kutemassa tavattujen kalojen ja niiden mätimunien pienestä koosta.

Teini-iässä lisääntyminen on levittäytymään pyrkiville lajeille tyypillinen opportunistinen strategia mutta saattaa kertoa myös siitä, ettei kaikille ole saatavilla riittävästi ravintoa, tutkimuksessa tuumitaan.

Laboratorio-oloissa on huomattu, että transgeeniset seeprakalat ovat ärhäköitä, kun ruoasta tulee kilpailua. Ne ajavat takaa ja näykkivät muita kaloja, mikä on jahdatuille stressitekijä.

Vaikka vieraslajin invaasio on vielä alkuvaiheissa, sillä on tutkijoiden mukaan todellinen mahdollisuus jatkua, laajeta ja vaikuttaa vakavasti kotoperäisiin lajeihin ja niiden ravinnonsaantiin.

Akvaariokaloista on tullut Brasiliassa yhä tärkeämpi tulonlähde, mikä on saanut monet kalankasvattajat kiinnostumaan uusista lajeista. Transgeenisiä kaloja ei silti pidä nähdä taloudellisena taikasauvana, tutkimus varoittaa.

Se suosittelee kasvattamoille Paraíba do Sulin jokialtaan vesien kotoperäisiä lajeja, jotka ovat luonnostaan värikkäitä, muu muassa keltatetroja ja helmiäistonkijoita.

Karkulaisongelman suitsimiseksi tutkijat esittävät, että kalankasvattamoiden poistovesiputkiin asennettaisiin suodattamia ja vesi myös viivähtäisi välialtaissa ennen päätymistään jokiin.

Välialtaisiin puolestaan kannattaisi istuttaa paikallisia petokaloja katkaisemaan pakomatkat alkuunsa, esimerkiksi kirjorosvotetroja, tutkimuksessa ehdotetaan.

Luonto nokittaa värisuoralla

Samaan aikaan, kun ihminen näpertelee värejä akvaariokaloihin, tutkijat ovat löytäneet luonnosta kalalajin, jolla on värisuora kuonon kärjestä pyrstön päähän.

Malediivien koralliriuttojen lajistoon on tunnistettu virallisesti uusi tulokas, huulikala Cirrhilabrus finifenmaa. Ruusua tarkoittava "finifenmaa" on dhivehia, yhtä Malediivien kielistä. Ruusu on Malediivien kansalliskukka.

ZooKeys (siirryt toiseen palveluun) -lehdessä julkaistussa kansainvälisessä tutkimuksessa esitellyn lajin ensimmäinen yksilö jäi tutkijoiden haaviin jo 1990-luvulla mutta sitä luultiin jo tunnetun toisen lajin aikuiseksi ja siksi värikkäämmäksi yksilöksi.

Huulikaloille on tyypillistä, että niiden väri muuttuu iän myötä, mikä tekee lajien erottamisesta haastavaa. Sekin erikoisuus niillä on, että tarpeen tullen ne pystyvät vaihtamaan sukupuolta.

C. finifenmaa on jo ehtinyt kiinnittää akvaarioharrastajien huomion, kertoo yksi tutkimusartikkelin kirjoittajista, Kalifornian tiedeakatemian iktylogi Luiz Rocha. Hän kuuluu koralliriuttojen pelastamiseen tähtäävän kansainvälisen Hope for Reefs (siirryt toiseen palveluun) -hankkeen johtajistoon.

- Vaikka laji on varsin runsaslukuinen eikä juuri nyt katoamisvaarassa, on silti huolestuttavaa, että jokin laji kaupallistetaan ennen kuin sillä edes on tieteellistä nimeä. Toisaalta löytö osoittaa, on koralliekosysteemeissä on paljon vielä tuntematonta biodiversiteettiä, Rocha sanoo.

Hope for Reefs ja Malediivien merentutkimusinstituutti ovat kartoittamassa (siirryt toiseen palveluun) Malediivien vesien 50-150 metrin syvyyksissä olevia koralliriuttoja, joista ei käytännössä tiedetä juuri mitään. C. finifenmaa -yksilöiden lisäksi on löytynyt jo kahdeksan muutakin lajia, jotka voivat tarkemmassa tarkastelussa osoittautua uusiksi.
Voit keskustella aiheesta torstaihin 17.3. klo 23:een asti.

# data[].attributes.attachment_link.description
Helppohoitoiset seeprakalat ovat yleisiä akvaariokaloja. Niiden mustat tai siniset juovat eivät kuitenkaan riitä kaikille akvaarion väriläiskiksi, vaan seeprokaloja alettiin 2000-luvun alussa myydä eksoottisen värikkäinä, geneettisesti muokattuina. Laji oli laboratorioissa silloin jo muista syistä tuttu. Sen perimää on helppo muokata, ja siinä on tutkimuksille otollisia piirteitä, joten tätä pientä särkikalaa käytetään yleisesti muun muassa syöpien ja tuberkuloosin tutkimuksissa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jalostuksella on jo saatu aikaan esimerkiksi varroapunkille vastustuskykyistä kantaa.

Mehiläisten keinosiementäjän käsi ei saa täristä, tiedetään alalla. Kauhajokelaisen Timo Rahkolan tavoitteena on jalostamalla muun muassa vähentää mehiläistarhojen talvitappioita.

Mehiläistarhaaja Timo Rahkolan paahteisella pihalla Kauhajoella, Päntäneen kylässä, otsalle kihoaa hikihelmi pelkästä puhumisesta.

Tarhuria helteinen mittarilukema jo aavistuksen ahdistaa, mutta mehiläiset viihtyvät, vakuuttaa Rahkola.

- Suomessa ei ole liian kuumaa mehiläisille, ne tykkäävät lämmöstä.

Suomen Mehiläishoitajain Liiton paikallisyhdistyksen, Etelä-Pohjanmaan Mehiläishoitajien, puheenjohtaja Timo Rahkola hurahti mehiläisiin jo 35 vuotta sitten.

- Koska en niitä mukulana saanut, niin aikuisena se on sitten lähtenyt ihan lapasesta, naurahtaa Rahkola.

Pian Rahkolaa alkoi kiinnostaa, miten tuotantoa voisi kehittää.

Hän innostui emokasvatuksesta ja emoja ryhdyttiin kasvattamaan ja pariuttamaan omalla kasvatustarhalla.

- Huomasin, että ne emot, jotka tuotantoalueella pariutuivat olivat oikeastaan aika kamalia. Parveilevia, kiukkuisia ja tekivät mitä sattui.

Tätä seurasi oivallus siitä, että keinosiemennys on vieläkin tehokkaampi tapa hallita kantaa.

Pari alan uranuurtajaa Suomessa oli jo saanut hyviä tuloksia ja niiden innoittamana Rahkola hankki omat keinosiemennysvälineet viime kesänä.

Käsi ei saa täristä

Mehiläisten keinosiemennys on yhä harvojen taitama ala, mutta osaajien joukko kasvaa hiljalleen.

Mehiläisten keinosiemennyksessä on kyse jalostuksen viemisestä huipputasolle. Se vaatii laajaa ymmärrystä mehiläisten toiminnasta, sekä vakaata kättä.

- Siinä ei saa käsi kauheasti täristä, sanoo Suomen mehiläishoitajainliiton johtokunnan puheenjohtaja Rami Heikkilä.

Keinosiemennykseen tarvitaan myös oma erityinen laitteistonsa, joita löytyy helpoiten ulkomailta.

Timo Rahkola löysi onnekkaasti omansa myyntipalstalta Suomesta. Laite on 25-vuotta vanha ja alan pioneerin Kari Pirhosen valmistama.

- Se on simppeli, paras ja mukautuvaisin, ei tarvinnut lähteä merta edemmäs kalaan tässäkään asiassa, Rahkola sanoo.

Kestävämpi kanta

Keinosiemenennyksellä pyritään kehittämään yhä kestävämpää mehiläiskantaa.

Suomalainen kanta juontaa juurensa pääosin eteläiseen Eurooppaan.

Suomalaiset mehiläiset kestävät nyt jo kylmää selvästi esimerkiksi italian serkkujaan paremmin, kiitos jalostustyön.

Toiveissa on, että keinosiemennyksen mahdollistamilla jalostusvalinnoilla voitaisiin jatkossa vaikuttaa myös mehiläisiä vaivaaviin tauteihin.

- Varroapunkki esimerkiksi on yksi mehiläistarhojen pahimmista taudeista ja aiheuttaa arviolta 80 prosenttia pesäkuolemista, Rami Heikkilä sanoo.

Jalostuksella tauteja vastaan

Timo Rahkolan päätöksen lähteä kokeilemaan keinosiemennystä sinetöi nimenomaan huoli mehiläisiä enenevässä määrin vaivaavista sairauksista.

Kemikaalit eivät ole Suomessa vaihtoehto, vaikka niitä maailmalla käytetäänkin. Satokauden ulkopuolella voidaan käyttää orgaanisia happoja.

- Erilaiset taudit ja muut ongelmat, nostavat päätään niin meillä kuin muuallakin maailmassa. Se että tehdään torjuntoja ja yritetään hoitaa mehiläisiä paremmin jalostaa kantaa vain huonompaan suuntaan. Ei se näinkään voi jatkua loputtomiin, Rahkola sanoo.

Mehiläisjalostuksella on jo saatu aikaan muun muassa varroapunkille vastustuskykyistä kantaa. Mehiläisten jalostuksessa on kuitenkin sudenkuoppansa, samat kuin eläinjalostuksessa muutenkin.

Kun saa esiin yhden vahvuuden, voi hukata toisen.

- Itseään voi ampua nilkkaan aina jos hyvin tarkkaa jalostustyötä tehdään. Pitää miettiä, ettei hukkaan niitä ominaisuuksia. Se on tasapainoilua, ei jalostustyö ole koskaan valmista.

Uusia keinosiementäjiä koulutetaan

Suomen mehiläishoitajain liiton johtokunnan puheenjohtaja Rami Heikkilä on toiveikas sen suhteen, että mehiläisten jalostukseen liittyvät taidot leviävät tulevaisuudessa.

Asiaa vauhdittaa muun muassa Liiton mehiläishoito-ohjelma, johon on kirjattu monia toimenpiteitä, muun muassa varroapunkin torjunta.

Siinä missä Suomessa mehiläisten keinosiemennys on vielä lapsenkengissä, Timo Rahkola nimeää Puolan yhdeksi alan edelläkävijöistä.

Puolassa on suuri mehiläistiheys ja paljon eri rotuja.

- Siellä mehiläiset ovat vielä kamalampia kuin meillä, jos ne saavat lisääntyä vapaasti. Melkein kaikki keinosiemennetään, se on mietitty loppuun asti, kertoo Rahkola.

Joukko uusia potentiaalisia keinosiementäjiä saa oppia jälleen viikonloppuna Vesilahdella. Myös Timo Rahkola on siellä mukana apukouluttajana, yhdessä konkareiden kanssa.

Kun osaajien joukko kasvaa, päästään myös jalostuksessa pidemmälle, uskoo Timo Rahkola.

- Voidaan miettiä isompaan mittakaavaa, ettei tämä ole näpertyä, muutama kymmen emoa kesässä. Kyllä niitä pitäisi saada satoja, mielellään tuhansia tuotettua.
Aiheesta voi keskustella perjantaihin 1. heinäkuuta kello 23 asti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mehiläisjalostuksella kehitetään talvea ja tauteja paremmin kestävää kantaa - keinosiementäjä Timo Rahkola hurahti mehiläisiin jo mukulana

# data[].attributes.attachment_link.description
Jalostuksella on jo saatu aikaan esimerkiksi varroapunkille vastustuskykyistä kantaa. Mehiläistarhaaja Timo Rahkolan paahteisella pihalla Kauhajoella, Päntäneen kylässä, otsalle kihoaa hikihelmi pelkästä puhumisesta. Tarhuria helteinen mittarilukema jo aavistuksen ahdistaa, mutta mehiläiset viihtyvät, vakuuttaa Rahkola. - Suomessa ei ole liian kuumaa mehiläisille, ne tykkäävät lämmöstä.

# data[].attributes.body
Antibioottien teho heikkenee, koska bakteerien nopean perinnöllisen muuntelun seurauksena antibiooteille vastustuskykyisiä eli  resistenttejä bakteerikantoja kehittyy jatkuvasti. Koodaava geeni sijaitsee useimmiten plasmidissa, jolloin resistenssigeeni siirtyy helposti bakteerista ja bakteerilajista toiseen rekombinaation tuloksena.   Sairaalassa syntynyttä moniresistenttiä bakteeria kutsutaan sairaalabakteeriksi.

Antibioottiresistenssin synnyn estämiseksi antibiootteja ei saisi syödä turhaan ja lääkärin määräämä  antibiootti kuuri tulisi syödä loppuun.

Antibioottivalinnan avulla voidaan etsiä tietylle antibiootille
vastustuskykyisiä bakteereita. Esimerkiksi geeninsiirrossa voidaan käyttää apugeeninä/merkkigeeninä antibioottiresistenssin geeniä. Sen perusteella tehtävän antibioottivalinnan avulla löydetään ne bakteerit, joissa siirtogeeni on.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Antibiootteja käytetään runsaasti: niitä tarvitaan sekä infektioiden hoitoon että ehkäisemään infektioita esimerkiksi leikkauksissa. Sairaalassa joka kolmas potilas saa antibiootteja.

Antibioottien tehoa kuitenkin uhkaavat niille vastustuskykyiset eli resistentit bakteerit. Antibioottiresistenssi koskettaa koko elinympäristöämme. Se tappaa Yhdysvalloissa vuosittain noin 35 000 ihmistä, samoin EU:n alueella. Antibioottiresistenssi onkin nimitetty hiljaiseksi pandemiaksi, sillä emme näe sitä.

Mitä voimme tehdä, jos an

# data[].attributes.attachment_link.title
Antibioottiresistenssi on laaja ongelma, jonka hallitsemiseen tarvitaan kaikki olemassa olevat keinot | Helsingin yliopisto

# data[].attributes.attachment_link.description
Antibiootteja käytetään runsaasti: niitä tarvitaan sekä infektioiden hoitoon että ehkäisemään infektioita esimerkiksi leikkauksissa. Sairaalassa joka kolmas potilas saa antibiootteja. Antibioottien tehoa kuitenkin uhkaavat niille vastustuskykyiset eli resistentit bakteerit. Antibioottiresistenssi koskettaa koko elinympäristöämme. Se tappaa Yhdysvalloissa vuosittain noin 35 000 ihmistä, samoin EU:n alueella. Antibioottiresistenssi onkin nimitetty hiljaiseksi pandemiaksi, sillä emme näe sitä.

# data[].attributes.headline
Syöpägeenien sitoutumispaikkojen poistaminen s.73  ja s.140

# data[].attributes.subject
Syöpägeenien sitoutumispaikkojen poistaminen s.73  ja s.140

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Helsingin yliopiston tutkimuksessa on saatu uutta tietoa siitä, mitkä tekijät säätelevät syöpäsolujen kasvua. Tutkijat selvittivät erityisesti MYC-nimisen syöpägeenin vaikutusta solujen kasvuun. MYC-geenin tiedetään lisäävän muiden solujen kasvulle tärkeiden geenien luentaa ja toimivan yliaktiivisesti useammassa kuin joka toisessa ihmisen syövässä. MYC-proteiinin rakenne ei sovellu hyvin lääkkeiden kohteeksi, minkä vuoksi MYC:i

# data[].attributes.attachment_link.title
Geenisakset apuna syöpätutkimuksessa: syöpägeenin sitoutumispaikkojen poistaminen voi hidastaa syöpäsolujen kasvua | Helsingin yliopisto

# data[].attributes.attachment_link.description
Helsingin yliopiston tutkimuksessa on saatu uutta tietoa siitä, mitkä tekijät säätelevät syöpäsolujen kasvua. Tutkijat selvittivät erityisesti MYC-nimisen syöpägeenin vaikutusta solujen kasvuun. MYC-geenin tiedetään lisäävän muiden solujen kasvulle tärkeiden geenien luentaa ja toimivan yliaktiivisesti useammassa kuin joka toisessa ihmisen syövässä. MYC-proteiinin rakenne ei sovellu hyvin lääkkeiden kohteeksi, minkä vuoksi MYC:i

# data[].attributes.headline
Hunajan DNA tutkimus  s. 148 ja s. 151-152

# data[].attributes.subject
Hunajan DNA tutkimus  s. 148 ja s. 151-152

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mietitkö koskaan, mikä on tarhamehiläisen rooli ympäristössään? Miltä kukilta se kerää mettä, mille mikrobeille se toimii kotina ja mitä tauteja se kantaa? Pohjois-Euroopassa hunajanäytteitä keränneet tutkijat ovat selvittäneet, että mehiläisen koko elämäntarinan voi lukea mehiläispesän ruokavarastosta, hunajasta.

Hunajassa olevien DNA-jäämien perusteella tutkijat pystyivät luetteloimaan mehiläisen kanssakäymiset muiden eläinten, kasvien, virusten, bakteerien ja sienten kanssa.

- Hunajan avulla voimme nähdä, mitä mehiläiset tekevät usein, tai mitä ne tekevät harvemmin. Tätä emme voi kysyä suoraan mehiläisiltä, sanoo tutkija Helena Wirta Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisestä tiedekunnasta.

Mettä ja siitepölyä ravinnokseen kerätessään mehiläiset pölyttävät kasveja. Hunajanäytteiden DNA-määriin perustuen mehiläiset hyödyntävät eniten viljelykasvien, kuten rypsin, apilan, omenan ja mansikan kukkia. Pölyttäjinä ne siis myös pääosin palvelevat juuri näitä kasveja.

Tutkijat huomasivat kuitenkin, että kasvien DNA:n sijaan pääosa hunajassa olevista DNA-jäämistä kuului viruksille ja bakteereille.

- Erityisen mielenkiintoista on DNA:n perusteella virusten ja bakteerien moninaisuus. Hunajassa on usein muun muassa kasvitauteja aiheuttavien bakteerien DNA:ta, mutta myös sellaisten bakteerien, jotka suojelevat kasveja taudeilta. Todennäköisesti mehiläiset siis kuljettavat näitä kaikkia, Helena Wirta sanoo.

Hunaja on antimikrobista, joten se on ihanteellinen ja pitkään säilyvä DNA-varasto. Hunajassa itsessään mikrobit ov

# data[].attributes.attachment_link.title
Lusikallinen hunajaa paljastaa mehiläisen elämän salaisuudet | Helsingin yliopisto

# data[].attributes.attachment_link.description
Mietitkö koskaan, mikä on tarhamehiläisen rooli ympäristössään? Miltä kukilta se kerää mettä, mille mikrobeille se toimii kotina ja mitä tauteja se kantaa? Pohjois-Euroopassa hunajanäytteitä keränneet tutkijat ovat selvittäneet, että mehiläisen koko elämäntarinan voi lukea mehiläispesän ruokavarastosta, hunajasta. Hunajassa olevien DNA-jäämien perusteella tutkijat pystyivät luetteloimaan mehiläisen kanssakäymiset muiden eläinten, kasvien, virusten, bakteerien ja sienten kanssa.

# data[].attributes.headline
Syöpälääkkeet ja kantasoluhoidot s.138 ja s.142

# data[].attributes.subject
Syöpälääkkeet ja kantasoluhoidot s.138 ja s.142

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkimuksessa löydettiin uusia syöpä- ja kantasoluja ohjailevia mekanismeja – Löydöksistä voi olla hyötyä syöpälääkkeiden ja kantasoluhoitojen kehityksessä (Väitös: FM Maria Taskinen, 28.10.2022, lääketieteellinen biokemia ja genetiikka)

# data[].attributes.attachment_link.description
FM Maria Taskisen Turun yliopistossa tarkastettavassa väitöskirjatutkimuksessa tutkittiin syöpä- ja kantasolujen toimintaa.

# data[].attributes.headline
Bakteriofagit tautiluokittelussa s.25 ja s.136

# data[].attributes.subject
Bakteriofagit tautiluokittelussa s.25 ja s.136

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bakteriofagit ovat viruksia, jotka infektoivat ja lisääntyvät vain bakteerisoluissa ja ovat näin ollen ihmisille vaarattomia. Niillä on monia etuja esimerkiksi vasta-aineisiin nähden. Bakteriofageja on käytetty jo pitkään erilaisten sitojamolekyylien etsimiseen lääketieteellisissä ja biotekniikan sovelluskohteissa.

Janne Kulpakon väitöstutkimuksessa bakteriofageja käytettiin tautien luokitteluun ja mahdollisten merkkiaineiden mittaamiseen.

- Kehitetyllä menetelmällä voidaan esiseuloa potilasnäytteitä ennen kuin niitä analysoidaan raskaammilla menetelmillä. Kun molekyylijoukkoa saadaan kavennettua, meidän on helpompi tutkia ja vertailla saatua dataa, Kulpakko kertoo.

Tutkimuksessa kehitetty testi luokitteli virtsatieinfektion minuuteissa

Tutkimuksen ensimmäiseksi biologiseksi tutkimusmateriaaliksi valittiin virtsa, koska normaalitilassa elimistö puhdistaa virtsan isommista partikkeleista ja sitä on helppo kerätä. Tutkimuksessa huomattiin, että bakteriofagit ja lantanidi-leima sopivat hyvin sekä simuloituihin näytteisiin, että potilasnäytteisiin. Ensimmäinen tutkimuskohde oli virtsatieinfektioiden luokittelu.

- Saadut tulokset olivat kilpailukykyisiä muiden yleisesti käytössä olevien menetelmien kanssa. Virtsatieinfektioiden todentamisessa käytetään yleisesti jopa kahden vuorokauden kasvatusaikaa bakteerimaljoilla. Kehitetty testi puolestaan luokitteli E.coli-infektion reilussa 10 minuutissa, Kulpakko avaa.

Bakteriofageilla entistä tehokkaampi eturauhassyövän testi?

Kulpakko kertoo, että tutkimuksen haastavampi osio oli eturauhassyövän aggressiivisuuden luokittelu. Bakteriofagit valikoitiin tunnistamaan syöpänäytteessä olevia molekyylejä.

- Testi pystyi luokittelemaan tappavat eturauhasen syövät ei-tappavista jopa paremmin kuin yleisesti käytössä oleva PSA-merkkiaine. Vaikka testiaineisto ei ollut vielä kovin suuri, tulokset antavat aiheen jatkotutkimuksiin ja menetelmän hyödyntämiseen muiden tautien mittaamisessa, tai hoitovasteen seurannassa, Kulpakko sanoo.

Menetelmällä voidaan Kulpakon mukaan kehittää testi taudin luokitteluun ennen kuin tiedetään, mitä näytteestä tarkalleen mitataan.

- Tämä voidaan myöhemmin selvittää esimerkiksi massaspektrometrialla, ydinmagneettisella spektroskopialla, erilaisilla sitoutumistutkimuksilla ja sekvensoinnilla. Tutkimukseni perusteella voi olla mahdollista tehdä testi varsinkin vaikeasti diagnosoitaville ja mitattaville taudeille. Mitä useampaa erilaista ja valikoitua bakteriofagia käytetään samassa testijärjestelyssä, sitä tarkemmaksi testi voi muodostua. Tällöin jokaisesta potilasnäytteestä muodostuu ominainen sormenjälki, tutkija kertoo.

Helppokäyttöiset ja kannettavat biosensorit hyödyllisiä tartuntatautien ehkäisyssä

Tutkimusmenetelmänä Janne Kulpakon väitöstutkimuksessa käytettiin muun muassa aikaerotteista fluorometriaa ja näytteen ympäristölle herkkää leimamolekyyliä sekä sammuttajayhdisteitä.

Biosensori on analyyttinen laite, jossa biologista tai biologisesti johdettua materiaalia on integroitu erilaisiin anturijärjestelmiin.

- Tässä väitöstutkimuksessa käytettiin biologisena tunnistajana bakteriofageja, joita voi hyödyntää monella tavalla lääketieteellisiin tutkimuksiin. Poikkeuksena muihin bakteriofageja hyödyntäviin järjestelmiin tässä väitöstutkimuksessa itse bakteriofagia ei leimattu mitenkään ja testissä ei ollut pitkiä odotteluaikoja eikä pesuvaiheita. Kaikki perustui bakteriofagien muuntumiseen itse taudin biokemiallista ympäristöä kohtaan, mutta myös herkkään lantanidi-leimaan. Tällä vapaasti liuoksessa olevalla leimalla bakteriofagien tunnistustapahtuma saadaan välitettyä aikaerotteiseen fluorometriin, jolla on monia etuja biologisten näytteiden mittaamisessa, Kulpakko sanoo.

Monia tauteja on vaikea mitata diagnoosin hankaluuden takia, tai niihin ei ole vielä löydetty toimivaa merkkiainetta, joka korreloisi taudin vakavuuden kanssa. Tällöin näytteen luokittelustakin voi olla apua.

- Helppokäyttöiset ja kannettavat biosensorit voivat olla myös tärkeitä yllättävien pandemioiden mittaamisessa ja hallinnassa. Tällöinkin riittävän hyvästä luokittelusta voi olla merkittävää hyötyä, Kulpakko kertoo.

Bakteriofagit tarjoavat uusia mahdollisuuksia infektiosairauksien tunnistamiseen ja hoitoon

Bakteriofagien käyttö tulee todennäköisesti yleistymään erilaisten infektiosairauksien hoitokokeiluissa, mutta myös tautien havaitsemisessa. Kulpakon tutkimuksessa raapaistiin pintaa siitä, mihin kaikkeen bakteriofagit soveltuvat, kun niihin liitetään sopiva havaintojärjestelmä.

- On vielä paljon selvitettävää sen suhteen, mitä molekyylejä bakteriofageihin perustuva järjestelmä mittaa ja mihin kaikkeen sitä voi hyödyntää. Tiedämme jo nyt, että kehittämämme menetelmä sopii myös muihin biologisiin näytetyyppeihin. Esimerkiksi hoitovasteen mittaaminen olisi hyvin kiinnostava ja tärkeä alue. Menetelmää täytyy vielä vertailla suurella potilasjoukolla tunnettuihin merkkiaineisiin ja tehdä erilaisia datavertailuja, Kulpakko päättää.

***

FM Janne Kulpakko esittää väitöskirjansa "Phage-based biosensors for detection of microbes and biomarkers" julkisesti tarkastettavaksi Turun yliopistossa keskiviikkona 22.6.2022 klo 12.00 (Turun yliopisto, Medisiina D, Säätiö-sali, Kiinamyllynkatu 10, Turku).

Vastaväittäjänä toimii professori Seppo Vainio (Oulun yliopisto) ja kustoksena professori Pekka Hänninen (Turun yliopisto). Tilaisuus on suomenkielinen. Väitöksen alana on solubiologia ja anatomia.

Turun yliopisto seuraa aktiivisesti koronavirustilannetta ja viranomaisten ohjeita. Yliopisto päivittää ohjeitaan tilanteen mukaan. Ohjeet ja linkit löytyvät osoitteesta: utu.fi/koronavirus

Väittelijän yhteystiedot: jkkulp@utu.fi

# data[].attributes.attachment_link.title
Bakteriofageihin perustuvat biosensorit osoittautuivat tehokkaiksi tautien luokittelussa (Väitös: FM Janne Kulpakko, 22.6.2022, solubiologia ja anatomia)

# data[].attributes.attachment_link.description
Bakteriofagit ovat viruksia, jotka infektoivat ja lisääntyvät vain bakteerisoluissa ja ovat näin ollen ihmisille vaarattomia. Niillä on monia etuja esimerkiksi vasta-aineisiin nähden. Bakteriofageja on käytetty jo pitkään erilaisten sitojamolekyylien etsimiseen lääketieteellisissä ja biotekniikan sovelluskohteissa. Janne Kulpakon väitöstutkimuksessa bakteriofageja käytettiin tautien luokitteluun ja mahdollisten merkkiaineiden mittaamiseen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Norja kielsi englanninbulldoggin ja cavalierkingcharlesinspanielien jalostuksen. Suomessa jalostustoimintaa on ohjailtu tiukoilla terveysvaatimuksilla, jotka ovat alkaneet jo tuottaa tulosta, kerrotaan Suomen Kennelliitosta.

Englanninbulldoggi on toinen lajeista, jonka jalostamisen Norja kielsi oikeuden päätöksellä. Kuva: Toms Kalnins / EPA

Jalostuksen takia lyhytkalloisilla englanninbulldoggeilla esiintyy esimerkiksi hengitysongelmia. Cavalier-roduilla esiintyy puolestaan yleisesti aivojen takakuopan suhteellista ahtautta, kertoo Suomen Kennelliitto sivuillaan.

Oikeusprosessin takana on Norjan eläinsuojeluyhdistys, joka haastoi Norja kennelliiton sekä bulldog- ja cavalierkingcharlesinspanielien lajiliitot sekä kuusi kasvattajaa oikeuteen.

Päätös on lainvoimainen tästä päivästä alkaen.

Odotettu päätös

Suomen Kennelliiton jalostustieteellisen toimikunnan puheenjohtaja Kirsi Sainio pitää Norjan päätöstä odotettuna.

- Tässä haluttiin saada ennakkopäätös epäterveestä jalostamisesta ja siitä, missä oikein raja kulkee. Se, mikä yllätti on, että kyse ei ole rotukiellosta vaan siitä, että englanninbulldoggien ja cavalierkingcharlsesinspanielien kasvattaminen kennelliiton alaisuudessa rekisteröityinä koirina ei enää tämän jälkeen ole mahdollista, Sainio kommentoi oikeuden päätöstä.

Sainion mukaan tilanne avaa pari uudenlaista mahdollisuutta toimia, jotka kummatkin ovat huolestuttavia: On mahdollista, että rotuja aletaan kasvattamaan järjestäytyneen koiratoiminnan ulkopuolella, jolloin kontrolli ja terveystutkimusvaatimukset jäävät uupumaan. Toinen mahdollisuus on se, että koiria aletaan tuomaan ulkomailta.

- Olisin jotenkin paremmin ymmärtänyt, jos olisi päätetty yksinkertaisesti, että tällaisia koiria ei enää Norjassa voi olla, silloin (epäterve jalostustoiminta) olisi loppunut kaikilta osin.

Sainio sanoo itse kuitenkin vierastavansa norjalaisten valitsemaa oikeusjuttujen ja kieltojen tietä, sillä rodut eivät kuitenkaan häviä mihinkään. Eivätkä nyt kyseessä olleet rodut ole suinkaan ainoita, joiden tilannetta on syytä tarkkailla.

Toinen Norjassa jalostuskiellon saanut koirarotu on cavalier kingcharlesinspanieli. Kuva: Jacub Kaczmarczyk / EPA

Suomessa tilanne Norjaa parempi

Sainio tähdentää, että Suomessa kyseiset rodut ovat Norjaa huomattavan tiukemman kontrollin ja terveystarkastusvaatimusten alaisina.

Englanninbulldoggien tiukat terveysvaatimukset ovat suhteellisen tuoreita ja niitä on hiljan jatkettu. Ne ovat aiheuttaneet Suomessa sen, että rekisteröintimäärät ovat viime vuosina laskeneet. Se kertoo taas siitä, että englanninbulldoggeja ei yksinkertaisesti enää kasvateta entisessä määrin.

Cavalierkingcharlesinspanielin teveysvaatimukset ovat olleet voimassa useita vuosia. Tuomarointikoulutuksessa on kiinnitetty erityistä huomiota terveyteen, minkä takia Sainion mukaan rodun pään malli on alkanut palautua perinteisempään spanielin muotoon.

- Cavalier kuuluu myös niihin rotuihin, joissa on alettu keskustella roturisteytyksen mahdollisuudesta perinteisemmän spanielin suuntaan. Meillä Suomessa on tehty roturisteytyksiä huomattavasti enemmän kuin maailmalla ja Suomessa suhtaudutaan niihin paljon positiivisemmin rotukoiraharrastajien keskuudessa.

Sainio arvioi, että Suomessa rotukoiraharrastajat ymmärtävät verrattain hyvin nykymaailman ja yhteiskunnan vaatimukset terveemmästä rodunjalostuksesta. Enää ei voida piiloutua "näin meillä on tehty vuosisatoja" -ajatuksen taakse.

Sainio arvelee myös, että Suomessa cavalierien tilanne on takavuosia paljon parempi jo nyt. Hän toivoo, että englanninbulldoggien tilanne myös hiljalleen on paranemaan päin.

Koirien ostajien olisi oltava valveutuneita

Yhteen asiaan Sainio haluaa kiinnittää erityistä huomiota, nimittäin markkinoihin. Koirien ostajien tulee olla valveutuneita, etteivät osta koiria tahoilta, jotka eivät noudata terveysvaatimuksia.

- Niin kauan kuin on markkinat epäeettiseen toimintaan, niin kauan myös tehdään pentueita, joissa ei ole noudatettu Suomen lakia tai Kennelliiton määräyksiä.

Onko Norjan valitsema tie mahdollinen myös Suomessa?

- Nähtäväksi jää mitä tämä nyt sitten poikii. Kyllähän meilläkin esimerkiksi eläinlääkärit ovat esittäneet kovaa kritiikkiä epäterveiden rotujen kasvatuksesta ja jalostuksesta ja rekisteröinnistä. Myös eläinsuojelujärjestöt ovat esittäneet voimakasta kritiikkiä. Olemme kuitenkin koittaneet kuunnella sitä ja edetä järjestäytyneen toiminnan kautta ja jotta ei toimittaisi kaiken ulkopuolella villinä, Sainio sanoo.

Entistä kattavampi eläinsuojelulaki eli eläinten hyvinvointilaki on juuri valmisteilla ja se on ollut lausuntokierroksella. Se on Sainion mukaan tältä osin aiempaa paljon kattavampi ja täsmällisempi. Siinä tuodaan esiin, ettei epäeettinen ja ulkonäköperusteinen jalostus ole hyväksyttävää.

- Se edellyttää tietysti sitä, että nämä asiat puitaisiin viime kädessä oikeusasteessa Suomessakin, Sainio sanoo.
Mitä ajatuksia uutinen Norjasta herätti? Voit keskustella aiheesta 1.2. kello 23:een saakka.

# data[].attributes.attachment_link.title
Oikeus kielsi kahden koirarodun jalostuksen Norjassa - Suomen Kennelliiton asiantuntija: Epäterve jalostus voi siirtyä kontrollin ulkopuolelle

# data[].attributes.attachment_link.description
Norja kielsi englanninbulldoggin ja cavalierkingcharlesinspanielien jalostuksen. Suomessa jalostustoimintaa on ohjailtu tiukoilla terveysvaatimuksilla, jotka ovat alkaneet jo tuottaa tulosta, kerrotaan Suomen Kennelliitosta. Jalostuksen takia lyhytkalloisilla englanninbulldoggeilla esiintyy esimerkiksi hengitysongelmia. Cavalier-roduilla esiintyy puolestaan yleisesti aivojen takakuopan suhteellista ahtautta, kertoo Suomen Kennelliitto sivuillaan. Oikeusprosessin takana on Norjan eläinsuojeluyhdistys, joka haastoi Norja kennelliiton sekä bulldog- ja cavalierkingcharlesinspanielien lajiliitot sekä kuusi kasvattajaa oikeuteen.

# data[].attributes.body
Ilmastonmuutos ja fossiilisen kivihiilen, öljyn ja maa kaasun rajallisuus ovat edistäneet vaihtoehtoisten energiaratkaisujen etsimistä. Bioteknologian avulla kehitetään uusia ja tehokkaita menetelmiä biopolttoaineiden valmistamiseksi. Riikinnevalle tuleva biokaasuvoimala perustuisi maanviljelijöiden luovuttamaan biomassaan ja sekajätteen biojae. Kyseistä biokaasua alkaa muodostua, kun mikrobit hajottavat orgaanista ainetta hapettomissa olosuhteissa.  Kaasua voitaisiin käyttää lämmön- ja sähköntuotantoon sekä ajoneuvojen polttoaineena.

Ilmastonmuutoksen, biotalouden ja kestävän kehityksen takia kehitetty keino korvaisi päästöjä tuottavia menetelmiä ja lisäisi tietoisuutta alueellisista säästö mahdollisuuksista. Uutisessa mainitussa voimalasta hyötyisi koko alueen kunta. Maanviljelijöiden vuosittaisesta sähkönkäytöstä suuri osa saataisiin heidän omasta ylimääräisestä biomassastaan

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kuutisenkymmentä maatilaa on kiinnostunut toimittamaan biomassaa Leppävirran Riikinnevalle ajateltuun biokaasuvoimalaan. Minimitavoitteesta puuttuu vielä 500 hehtaaria.

Nurmi soveltuu biokaasulaitoksen raaka-aineeksi. Kuva: Isto Matias Janhunen / Yle

Leppävirran Riikinnevalle on suunniteltu biokaasulaitosta, jonka raaka-aineeksi tulisi Riikinvoima Oy:n voimalaitoksen sekajätteen biojae ja maatiloilta kerättävä biomassa.

Hankkeen yksi edellytys on varmistaa tarvittavan biomassan saaminen. Siihen tarvittaisiin vähintään 2 000 hehtaaria peltoa Leppävirran, Varkauden, Joroisten ja Pieksämäen alueelta.

- Kuutisenkymmentä tilaa on tällä hetkellä kiinnostunut, sanoo viljelijöiden halukkuutta kartoittavan Biokaasua -pelloilta hankkeen vetäjä Esko Rissanen.

Hehtaareina kasassa on vajaat 1 500 hehtaaria, eli minimitavoitetta ei ole vielä saavutettu. Rissasen mielestä tulos on kuitenkin hyvä, sillä tilojen kartoitus on vielä pahasti kesken.

- Noin 500 tilaa kuudestasadasta on vielä kysymättä.

Esko Rissasen mukaan suurin osa alueen maatilojen kiinnostuksesta on vielä kartoittamatta. Kuva: Timo Turpeinen / Yle

Biomassaksi etupäässä nurmea

Rissasen mukaan tavoitteena on perustaa viljelijöiden omistama korjuuyhtiö, joka tekee viljelysopimukset maatilojen ja toimitussopimuksen kaasulaitoksen kanssa. Yhtiö myös hoitaisi korjuun ja varastoinnin keskitetysti.

Rissasen mukaan eri viljelijöillä on erilaisia ajatuksia biomassan tuotannosta.

- Osa viljelijöistä on kiinnostunut tuottamaan pelkkää heinää, kun taas osa toimisi viljelykierron mukaan, jolloin välillä olisi biokaasuksi menevää nurmea, välillä viljan pehkua ja ruokokasveja.

Rahanarvoista mädätettä

Tulojen lisäksi viljelijät saisivat biokaasulaitokselta takaisin sinne viedyn mädätteen, jossa olisivat tallessa kaikki ravinteet.

Rissasen mukaan ravinteet palautuisivat näin tiloille lannoitteeksi, ja mädätettä olisi mahdollisuus myös myydä kierrätyslannoitteena.

- Ruoantuotantoon panostavat tilat saisivat edullisempaa lannoitetta sitten, kun ravinnekierto saadaan toimimaan.

Ravinnekierron merkitys on Ukrainan sodan aikana noussut arvoon arvaamattomaan, kun lannoitteiden hinnat ovat lyhyessä ajassa moninkertaistuneet.

- Hankkeessa on siirretty painopistettä ravinteiden hyödyntämisen selvittämiseen, Rissanen myöntää.

Kyseessä on Leader-rahoitteinen selvityshanke, jonka piti alun perin päättyä ensi vuoden tammikuussa. Nyt hankkeelle on haettu jatkoaikaa helmikuuhun.

Seuraava viljelijäpalaveri on jo sovittu.

- Ruvetaan puuhaamaan yritystä, joka ottaisi kopin asian eteenpäin viemisestä.
Lue lisää: Leppävirran Riikinnevalle on mahdollista rakentaa iso biokaasun tuotantolaitos

# data[].attributes.attachment_link.description
Kuutisenkymmentä maatilaa on kiinnostunut toimittamaan biomassaa Leppävirran Riikinnevalle ajateltuun biokaasuvoimalaan. Minimitavoitteesta puuttuu vielä 500 hehtaaria. Leppävirran Riikinnevalle on suunniteltu biokaasulaitosta, jonka raaka-aineeksi tulisi Riikinvoima Oy:n voimalaitoksen sekajätteen biojae ja maatiloilta kerättävä biomassa. Hankkeen yksi edellytys on varmistaa tarvittavan biomassan saaminen. Siihen tarvittaisiin vähintään 2 000 hehtaaria peltoa Leppävirran, Varkauden, Joroisten ja Pieksämäen alueelta.

# data[].attributes.headline
Entsyymit ja malarialääke s.25, s.128-130

# data[].attributes.subject
Entsyymit ja malarialääke s.25, s.128-130

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Leedsin ja Helsingin yliopiston yhteistyössä tekemässä tutkimuksessa tarkasteltiin entsyymejä, joita kylmä-, kuiva- ja suolarasitukselle altistuvat kasvit tarvitsevat. Samat entsyymit ovat tärkeä osa muun muassa malariaa, afrikkalaista unitautia ja toksoplasmoosia aiheuttavien alkueläinloisten elinkiertoa.

Viimeksi mainitun loisen takia odottavien äitien ei pitäisi olla kosketuksissa kissoihin. Toksoplasma on noin prosentilla maailman väestöstä, joissakin Euroopan maissa peräti 90 prosentilla, ja se on yhdistetty skitsofreniaan ja muihin mielisairauksiin.

Malariatartunta puolestaan on noin 250 miljoonalla kehitysmaiden asukkaalla, ja tauti johtaa vuosittain noin puolen miljoonan ihmisen kuolemaan. On kiistatta näytetty, että ilmastonmuutos laajentaa vuoteen 2050 mennessä malariaa kantavan hyttyslajin levinneisyysalueen pohjoisessa aina Englantiin asti. Myös taudinaiheuttaja-alkueläimen kyky vastustaa ensilinjan hoitona käytettyä artemisiniini-nimistä lääkettä kehittyy.

Suuren estäjäseulonnan avulla tutkijat onnistuivat osoittamaan, että kyseinen entsyymimekanismi on monimutkaisempi kuin aiemmin on luultu. Tutkimuksen kohteena ollut entsyymi koostuu kahdesta identtisestä molekyylistä, jotka ovat aina yhdessä melkein kuin siamilaiskaksoset, ja jonka molempien puolien tutkijat havaitsivat tekevän eräänlaista vuoroveroista yhteistyötä. Yhteistyön estämällä tutkijat löysivät uusia estäjiä sekä uuden menetelmän näiden entsyymien toiminnan estämiseksi.

Uudet estäjät eivät vielä kykene torjumaan alkueläinloisia, mutta tutkijat löysivät yhdisteitä, jotka saattavat toimia estäjinä sairauksia torjuttaessa.

- Saimme jälleen näyttöä sattuman merkityksestä. Suunnittelimme ATC:ksi nimetyn estäjän tiettyyn tarkoitukseen, mutta se tekeekin jotakin aivan muuta ja vieläpä huomattavasti kiinnostavammalla tavalla, kertoo Adrian Goldman, yksi tutkimuksen pääkirjoittajista.

Muiden samaan entsyymiryhmään kuuluvien entsyymien on jo tiedetty pumppaavan sekä protoneita että natriumioneja, mutta mekanismin toiminnasta ei ole saatu selvyyttä. Nyt tehdyn tutkimuksen ansiosta tämänkin arvoituksen uskotaan ratkenneen.

Eräänlainen vuorovetomekanismi selittää kaiken. Vetävä puoli pumppaa protonia niin, että työntävä puoli kykenee pumppaamaan natriumia ja niin edelleen.

Kansainvälistä yhteistyötä

Professori Adrian Goldman Leedsin yliopiston biolääketieteiden osastosta johti tutkimushanketta yhdessä Helsingin yliopistoa edustaneiden professori Jari Yli-Kauhaluoman, tohtori Henri Xhaardin ja professori Seppo Meren kanssa.

Alkuperäinen artikkeli

Asymmetry in catalysis by Thermotoga maritimamembrane-bound pyrophosphatase demonstrated by a nonphosphorus allosteric inhibitor
Keni Vidilaseris1, Alexandros Kiriazis2, Ainoleena Turku2, Ayman Khattab3, Niklas G. Johansson2, Teppo O. Leino2, Paula S. Kiuru2, Gustav Boije af Gennäs2, Seppo Meri3, Jari Yli-Kauhaluoma2, Henri Xhaard2 and Adrian Goldman1,4 Science Advances 22 May 2019: Vol. 5, no. 5, eaav7574. DOI: 10.1126/sciadv.aav7574

Muuta aiheeseen liittyvää tutkimusta:
Manipulation of the brain by microscopic parasite may provide insight to schizophrenia

# data[].attributes.attachment_link.title
Entsyymit mahdollinen uusi kohde malarialääkkeille | Helsingin yliopisto

# data[].attributes.attachment_link.description
Leedsin ja Helsingin yliopiston yhteistyössä tekemässä tutkimuksessa tarkasteltiin entsyymejä, joita kylmä-, kuiva- ja suolarasitukselle altistuvat kasvit tarvitsevat. Samat entsyymit ovat tärkeä osa muun muassa malariaa, afrikkalaista unitautia ja toksoplasmoosia aiheuttavien alkueläinloisten elinkiertoa. Viimeksi mainitun loisen takia odottavien äitien ei pitäisi olla kosketuksissa kissoihin.

# data[].attributes.headline
Uudelleen kiteytetty selluloosa korvaa muovia s.158-159

# data[].attributes.subject
Uudelleen kiteytetty selluloosa korvaa muovia s.158-159

# data[].attributes.attachment_link.title
VTT kehitti ratkaisun pakkausmuovien ongelmaan – tällä innovaatiolla on yli sadan miljardin euron markkinat

# data[].attributes.attachment_link.description
VTT on kehittänyt ratkaisun pakkausmuovien ongelmaan. Regeneroitu eli uudelleenkiteytetty selluloosa korvaa muovikalvoja.

# data[].attributes.headline
Muunneltu herpesvirus syövän hoidossa s.46-52 ja s.139-140

# data[].attributes.subject
Muunneltu herpesvirus syövän hoidossa s.46-52 ja s.139-140

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Viruksia pidetään usein terveyden vihollisina, mutta tietyissä tapauksissa niistä voi olla apua jopa ihmisen hengen pelastamisessa. Luonnossa esiintyvien virusten muunnelluista versiosta etsitään lisäkeinoja esimerkiksi syöpätautien hoitovalikoimaan.

Syöpien hoidossa käytetyt onkolyyttiset virukset jakaantuvat syöpäsoluissa tuhoten niitä. Brittitutkijat havaitsivat pienessä kokeessaan, että geneettisesti muunneltu herpesvirus (RP2) iskee edennyttä tautia vastaan kahdella tavalla: se tappaa sekä syöpäsoluja että kutsuu avukseen elimistön immuunijärjestelmän.

Neljänneksellä kokeeseen osallistuneista potilaista virushoito näytti tehoavan levinneeseen, vaikeasti hoidettavaan syöpään. Alustavien tulosten perusteella muunneltu virus voisi antaa toivoa osalle niistä potilaista, joiden kohdalla muut immunologiset hoidot eivät ole tepsineet sairauteen.

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Potilas: "Todellinen ihme"

Kokeeseen osallistui 39 potilasta, jotka kärsivät ihon, ruokatorven sekä pään ja kaulan alueen syövistä. Yhdeksän osallistujaa sai pelkästään virushoitoa ja loput sen sekä nivolumabi-immunoterapian yhdistelmää.

Geneettisesti muunneltua herpesvirusta pistettiin suoraan kasvaimiin. Kolmella pelkästään virushoitoa saaneella potilaalla syöpäkasvaimet pienenivät. Sylkirauhasten syövästä kärsineellä potilaalla kasvain katosi kokonaan virushoidon jälkeen. Yhdistelmähoitoa saaneista potilaista seitsemän havaittiin hyötyvän hoidosta.

Sylkirauhasten syövästä parantunut 39-vuotias Krzysztof Wojkowski kertoo kokeen olleen hänen viimeinen oljenkortensa. Mies sai virusinjektion joka toinen viikko viiden viikon ajan.

- Nyt olen ollut kaksi vuotta syöpävapaa. En voi kuvata sitä muutoin kuin että se on todellinen ihme, Wojkowski sanoo The Insitute of Cancer Research -tutkimuslaitoksen tiedotteessa.

Alustavien tulosten perusteella virushoidon sivuoireet olivat yleensä lieviä, esimerkiksi kuumeilua ja väsymystä. Vaikuttaakin siltä, että muunneltu herpesvirus voisi olla tehokas ja turvallinen ase levinneitä syöpiä vastaan, jos muista immunologisista hoidoista ei enää apua ole.

Jatkotutkimuksia suuremmilla potilasmäärillä kuitenkin tarvitaan tehokkuuden arvioimiseksi.
Asiantuntija kertoo, pitääkö syöpähoitoja pelätä. Juttu jatkuu videon alla.
3:24

KATSO VIDEO: HUS Syöpäkeskuksen ylilääkäri Johanna Mattson kertoo, pitääkö syöpähoitoja pelätä.

Virushoidoista mahdollisesti hyötyä pitkällä aikavälillä

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Mainos (artikkeli jatkuu alla)

Onkolyyttisten virusten on aiemminkin huomattu tuhoavan syöpäsoluja paitsi jakaantumalla niissä myös tehostamalla elimistön luontaista ja opittua immuunivastetta syöpäsoluja vastaan.

Tällä on esitetty voivan olla suuri merkitys potilaan selviytymisen kannalta pitkällä aikavälillä. Herpesvirusviruksilla on kyky auttaa pysyvästi oireeton infektio hermosoluissa, minkä vuoksi siitä on toivottu apua etenkin keskushermoston kasvainten hoidossa.

Euroopassa ja Yhdysvalloissa virusvektoreihin perustuvat hoidot on hyväksytty kliiniseen käyttöön pitkälle edenneen melanooman sekä hoitoresistenttien B-soluleukemioiden ja lymfoomien hoidossa, Duodecim-lehdessä viime vuonna ilmestyneessä artikkelissa kerrotaan.

Herpesviruksen lisäksi näyttöä on saatu onkolyyttisten adenovirusten tehosta syöpäkasvaimia vastaan.

Huolettaako ihosyöpä? Katso video alla olevalta videolta nerokas tussikikka, jota lääkärikin kiitteli.

1:41

KATSO VIDEO: Ryan oli menossa ihotautilääkärille, joten vaimo tarttui tussiin - lääkärikin kiitteli nerokasta ideaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkijat onnistuivat nujertamaan syövän yleisellä viruksella - syövästä parantunut iloitsee: "Todellinen ihme"

# data[].attributes.attachment_link.description
Viruksia pidetään usein terveyden vihollisina, mutta tietyissä tapauksissa niistä voi olla apua jopa ihmisen hengen pelastamisessa. Luonnossa esiintyvien virusten muunnelluista versiosta etsitään lisäkeinoja esimerkiksi syöpätautien hoitovalikoimaan. Syöpien hoidossa käytetyt onkolyyttiset virukset jakaantuvat syöpäsoluissa tuhoten niitä. Brittitutkijat havaitsivat pienessä kokeessaan, että geneettisesti muunneltu herpesvirus (RP2) iskee edennyttä tautia vastaan kahdella tavalla: se tappaa sekä syöpäsoluja että kutsuu avukseen elimistön immuunijärjestelmän.