# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Константин Мельник

# data[].attributes.attachment_link.title
Лісова пісня. Леся Українка

# data[].attributes.headline
Дякую за працю!!!

# data[].attributes.subject
Дякую за працю!!!

# data[].attributes.headline
Крок 6. Вивчення творчості Лесі Українки закінчено. Чекаю на заповнені вами таблиці та вивчений напам'ять вірш «Contra spem spero!» 

# data[].attributes.subject
Крок 6. Вивчення творчості Лесі Українки закінчено. Чекаю на заповнені вами таблиці та вивчений напам'ять вірш «Contra spem spero!» 

# data[].attributes.body
Таблиця для заповнення. У колонку перегляньте вносите  посилання або хоча б поки що записуєте, яким чином будете розповідати вірш.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЗНО - уроки: українська мова та література

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка. "Лісова пісня"(ІІ ч.). Образи-персонажі драми-феєрії

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Лепська

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз твору "Лісова пісня" Лесі Українки. Найцікавіше та найважливіше про драму-феєрію.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Драма-феєрія в 3-х діях

СПИС ДІЯЧІВ "ЛІСОВОЇ ПІСНІ"

ПРОЛОГ

"Той, що греблі рве". Русалка.
Потерчата (двоє). Водяник.

ДІЯ І

Дядько Лев. Перелесник.
Лукаш. Пропасниця (без мови).
Русалка. Потерчата.
Лісовик. Куць.
Мавка.

ДІЯ II

Мати Лукашева. Килина.
Лукаш. Русалка.
Дядько Лев. "Той, що в скалі
Мавка. сидить".
Русалка Польова. Перелесник.

ДІЯ III

Мавка. Хлопчик.
Лісовик. Лукаш.
Куць. Діти Килинині
Злидні. (без мови).

Мати Лукашева. Доля.
Килина. Перелесник.

ПРОЛОГ

Старезний, густий, предковічний ліс на Волині. Посеред лісу простора галява з плакучою березою і з великим прастарим дубом. Галява скраю переходить в куп'я та очерети, а в одному місці в яро-зелену драговину - то береги лісового озера, що утворилося з лісового струмка. Струмок той вибігає з гущавини лісу, впадає в озеро, потім, по другім боці озера, знов витікає і губиться в хащах. Саме озеро - тиховоде, вкрите ряскою та лататтям, але з чистим плесом посередині. Містина вся дика, таємнича, але не понура, - повна ніжної, задумливої поліської краси. Провесна. По узліссі і на галяві зеленіє перший ряст і цвітуть проліски та сон-трава. Дерева ще безлисті, але вкриті бростю, що от-от має розкритись. На озері туман то лежить пеленою, то хвилює од вітру, то розривається, одкриваючи блідо-блакитну воду.
В лісі щось загомоніло, струмок зашумував, забринів, і вкупі з його водами з лісу вибіг "Той, що греблі рве" - молодий, дуже білявий, синьоокий, з буйними і разом плавкими рухами; одежа на йому міниться барвами, від каламутно-жовтої до ясно-блакитної, і поблискує гострими злотистими іскрами. Кинувшися з потоку в озеро, він починає кружляти по плесі, хвилюючи його сонну воду; туман розбігається, вода синішає.

"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
З гір на долину
біжу, стрибаю, рину!
Місточки збиваю,
всі гребельки зриваю,
всі гатки, всі запруди,
що загатили люди, -
бо весняна вода,
як воля молода!

(Хвилює воду ще більше, поринає і виринає,
мов шукаючи щось у воді).

П о т е р ч а т а
(двоє маленьких, бліденьких діток у біленьких
сорочечках виринають з-поміж латаття)
П е р ш е
Чого ти тута блудиш-
Д р у г е
Чого зо сну нас будиш-
П е р ш е
Нас матуся положила
і м'якенько постелила,
бо на ріння, на каміння
настелила баговиння,
і лататтям повкривала,
і тихенько заспівала:
"Люлі-люлі-люлята,
засніть, мої малята!"
Д р у г е
Чого ж ти тут шугаєш-
П е р ш е
Кого ти тут шукаєш-

"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
Тую Русалку,
що покохав я змалку,
бо водяній царівні
нема на світі рівні!
Збігав я гори,
долини, яри, ізвори, -
милішої коханки
нема від озерянки.
Зіб'ю всю вашу воду,
таки знайду ту вроду!

(Бурно мутить воду).

П о т е р ч а т а
Ой леле! не нуртуй!
Хатинки не руйнуй!
Печера в нас маленька,
що збудувала ненька.
Убога наша хатка,
бо в нас немає татка...
(Чіпляються йому за руки, благаючи).
Ми спустимось на дно,
де темно, холодно,
на дні лежить рибалка
над ним сидить Русалка...
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
Нехай його покине!
Нехай до мене зрине!

Потерчата поринають в озеро.

Виплинь же, мила!!

Русалка випливає і знадливо всміхається, радісно складаючи долоні. На ній два вінки - один більший, зелений, другий маленький, як коронка, перловий, з-під нього спадає серпанок.

Р у с а л к а
Се ти, мій чарівниченьку-!
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(грізно)
Що ти робила-
Р у с а л к а
(кидається немов до нього,
але пропливає далі, минаючи його)
Я марила всю ніченьку
про тебе, мій паниченьку!
Ронила сльози дрібнії,
збирала в кінви срібнії,
без любої розмовоньки
сповнила вщерть коновоньки...
(Сплескує руками, розкриває обійми,
знов кидається до нього і знов минає).
Ось кинь на дно червінця,
поллються через вінця!
(Дзвінко сміється).
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(з'їдливо)
То се й у вас в болоті
кохаються у злоті-
Русалка наближається до нього, він круто відвертається від неї, виром закрутивши воду.
Найкраще для Русалки
сидіти край рибалки,
глядіти неборака
від сома та від рака,
щоб не відгризли чуба.
Ото розмова люба!
Р у с а л к а
(підпливає близенько, хапає за руки,
заглядає в вічі)
Вже й розгнівився-
(Лукаво).
А я щось знаю, любчику,
хороший душогубчику!
(Тихо сміється, він бентежиться).
Де ти барився-
Ти водяну царівну
зміняв на мельниківну!
Зимові - довгі ночі,
а в дівки гарні очі, -
недарма паничі
їй носять дукачі!
(Свариться пальцем на нього і дрібно сміється).
Добре я бачу
твою ледачу вдачу,
та я тобі пробачу,
бо я ж тебе люблю!
(З жартівливим пафосом).
На цілу довгу мить тобі я буду вірна,
хвилину буду я ласкава і покірна,
а зраду потоплю!
Вода ж не держить сліду
від рана до обіду,
так як твоя люба
або моя журба!
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(поривчасто простягає їй обидві руки)
Ну, мир миром!
Поплинем понад виром!
Р у с а л к а
(береться з ним за руки і прудко кружляє)
На виру-вирочку,
на жовтому пісочку,
в перловому віночку
зав'юся у таночку!
Ух! Ух!

Ухкають, бризкають, плещуть. Вода б'ється в береги, аж осока шумить, і пташки зграями зриваються з очеретів.

В о д я н и к
(Виринає посеред озера. Він древній сивий дід,
довге волосся і довга біла борода
всуміш з баговинням звисають аж по пояс.
Шати на ньому - барви мулу, на голові корона
із скойок. Голос глухий, але дужий).
Хто тут бентежить наші тихі води-

Русалка з своєю парою спиняються і кидаються врозтіч.

Стидайся, дочко! Водяній царівні
танки заводити з чужинцем-! Сором!
Р у с а л к а
Він, батьку, не чужий. Ти не пізнав-
Се ж "Той, що греблі рве"!
В о д я н и к
Та знаю, знаю!
Нерідний він, хоч водяного роду.
Зрадлива і лукава в нього вдача.
Навесні він нуртує, грає, рве,
зриває з озера вінок розкішний,
що цілий рік викохують русалки,
лякає птицю мудру, сторожку,
вербі-вдовиці корінь підриває
і бідним сиротятам-потерчатам
каганчики водою заливає,
псує мої рівненькі береги
і старощам моїм спокій руйнує.
А влітку де він- Де тоді гасає,
коли жадібне сонце воду п'є
із келиха мого, мов гриф неситий,
коли від спраги никне очерет,
зоставшися на березі сухому,
коли, вмираючи, лілеї клонять
до теплої води голівки в'ялі-
Де він тоді-

Під час сеї мови "Той, що греблі рве" нишком киває Русалці, ваблячи її втекти з ним по лісовому струмку.

"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(з укритою насмішкою)
Тоді я в морі, діду.
Мене на поміч кличе Океан,
щоб не спило і в нього чашу сонце.
Як цар морський покличе - треба слухать.
На те є служба, - сам здоровий знаєш.
В о д я н и к
Еге ж, тоді ти в морі... А мені,
якби не помагав мій друг одвічний,
мій щирий приятель осінній дощик,
прийшлось би згинуть з парою!

"Той, що греблі рве" незамітно ховається в воду.

Р у с а л к а
Татусю!
не може пара згинути, бо з пари
знов зробиться вода.
В о д я н и к
Яка ти мудра!
Іди на дно! Доволі тут базікать!
Р у с а л к а
Та зараз, тату! Вже ж його немає.
Я розчешу поплутаний сікняг.

(Виймає з-за пояса гребінку з мушлі,
чеше прибережне зілля),

В о д я н и к
Ну, розчеши, я сам люблю порядок.
Чеши, чеши, я тута підожду,
поки скінчиш роботу. Та поправ
латаття, щоб рівненько розстелялось,
та килим з ряски позшивай гарненько,
що той порвав пройдисвіт.
Р у с а л к а
Добре, тату.
Водяник вигідно вкладається в очереті, очима слідкуючи роботу Русалчину; очі йому поволі заплющуються.
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(вирнувши, стиха до Русалки)
Сховайся за вербою!
(Русалка ховається, оглядаючись на Водяника).
Поплинемо з тобою
ген на розтоки,
під бистрії лотоки,
зірвемо греблю рівну,
утопим мельниківну!

(Хапає Русалку за руку і швидко мчить
з нею через озеро. Недалеко від другого берега
Русалка спиняється і скрикує).

Р у с а л к а
Ой, зачепилася за дуб торішній!

Водяник прокидається, кидається навперейми
і перехоплює Русалку.

В о д я н и к
То се ти так-!. Ти, клятий баламуте,
ще знатимеш, як зводити русалок!
Поскаржуся я матері твоїй,
Метелиці Гірській, то начувайся!
"Т о й, щ о г р е б л і р в е"
(з реготом)
Поки що буде, я ще нагуляюсь!
Прощай, Русалонько, сповняй коновки!

(Кидається в лісовий струмок і зникає).

В о д я н и к
(до Русалки)
Іди на дно! Не смій мені зринати
три ночі місячні поверх води!
Р у с а л к а
(пручаючись)
З якого часу тут русалки стали
невільницями в озері- Я - вільна!
Я вільна, як вода!
В о д я н и к
В моїй обладі
вода повинна знати береги.
Іди на дно!
Р у с а л к а
Не хочу!
В о д я н и к
А, не хочеш-
Віддай сюди вінець перловий!
Р у с а л к а
Ні!
то дарував мені морський царенко.
В о д я н и к
Тобі вінця не прийдеться носити,
бо за непослух забере тебе
"Той, що в скалі сидить".
Р у с а л к а
(з жахом)
Ні, любий тату,
я буду слухатись!
В о д я н и к
То йди на дно.
Р у с а л к а
(поволі опускаючися в воду)
Я йду, я йду... А бавитися можна
з рибалкою-
В о д я н и к
Та вже ж, про мене, бався.

Русалка спустилася в воду по плечі і, жалібно всміхаючись, дивиться вгору на батька.

Чудна ти, дочко! Я ж про тебе дбаю.
Таж він тебе занапастив би тільки,
потяг би по колючому ложиську
струмочка лісового, біле тіло
понівечив та й кинув би самотню
десь на безвідді.
Р у с а л к а
Але ж він вродливий!
В о д я н и к
Ти знов своєї-!
Р у с а л к а
Ні, ні, ні! Я йду!
(Поринає).
В о д я н и к
(поглядаючи вгору)
Уже весняне сонце припікає...
Ху, душно як! Прохолодитись треба.
(Поринає й собі),

ДІЯ І

Та сама містина, тільки весна далі поступила; узлісся наче повите ніжним зеленим серпанком, де-не-де вже й верховіття дерев поволочене зеленою барвою. Озеро стоїть повне, в зелених берегах,
як у рутвянім вінку.

З лісу на прогалину виходять дядько Лев і небіж його Лукаш. Лев уже старий чоловік, поважний і дуже добрий з виду; по-поліському довге волосся білими хвилями спускається на плечі з-під сивої
повстяної шапки-рогатки; убраний Лев у полотняну одежу і в ясно-сиву, майже білу свиту; на ногах постоли, в руках кловня (малий ятірець), коло пояса на ремінці ножик, через плече виплетений з лика
кошіль (торба) на широкому ремені.

Лукаш - дуже молодий хлопець, гарний, чорнобривий, стрункий, в очах ще є щось дитяче; убраний так само в полотняну одежу, тільки з тоншого полотна; сорочка випущена, мережана біллю, з виложистим коміром, підперезана червоним поясом, коло коміра і на чохлах червоні застіжки; свити він не має; на голові бриль; на поясі ножик і ківшик з лика на мотузку.

Дійшовши до берега озера, Лукаш зупинився.

Л е в
Чого ж ти зупинився- Тут не можна
зайти по рибу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Лісова пісня - Леся Українка, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Лісова пісня" (автор: Українка Леся). Читати повністю електронну книгу Леся Українка - Лісова пісня онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Крок 5. Драматична спадщина (підручник стор. 219- 227).

# data[].attributes.subject
Крок 5. Драматична спадщина (підручник стор. 219- 227).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Фільм Лiсова пiсня, за мотивом драми Лесі Українки

# data[].attributes.headline
У підручнику сторінки 210-219

# data[].attributes.subject
У підручнику сторінки 210-219

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вірш Лесі Українки "Стояла я і слухала весну" сповнений свіжості й тепла прекрасної пори року. Всю красу цієї поезії можна пізнати лише при детальному її аналізі. Які художні засоби використала авторка? Яка провідна думка? Який тип римування? Кожна із цих деталей свідчить про неабияку майстерність письменниці. Всього у двох строфах Леся Українка вмістила багату палітру відчуттів, які бентежать душу навесні. Запрошуємо до вивчення.

Стояла я і слухала весну.
Весна мені багато говорила.
Співала пісню дзвінку, голосну
То знов таємно-тихо шепотіла.

Ці рядки свідчать про те, що лірична героїня вміє не просто слухати весну, а ніби спілкується з нею як із персоніфікованим образом.

Жанр: пейзажна лірика
Ідея: віра в перемогу світла над темрявою, життя - над смертю.
Тема: любов до навколишнього світу.
Віршовий розмір: п'ятистопний ямб
Римування: суміжне
Рима: чоловіча
Художні засоби
Дієслівний ряд стояла, слухала, говорила, співала, шепотіла передає мінливість світлих почуттів героїні.

Особливо Леся Украïнка любила весну як пору вiдродження, оновлення, надiï. Тому лiрична героïня ïï поезiï стояла i "слухала весну", яка ïй "багато говорила", спiвала пiснi про любов, молодiсть, радощi й мрiï.

Прекрасна пейзажно-iнтимна поезiя покладена на музику. Ця поезія сповнена виразними інтонаціями через недосяжність щастя, втому від життєвих змагань. Вміння ліричної героїні "слухати весну" дало їй змогу почути дзвінку й голосну пісню, закличну мову і таємний шепіт.

Голоси весни оспівують любов, юну красу, радощі - все те, про що колись мріялось.

Стояла я і слухала весну,
Весна мені багато говорила,
Співала пісню дзвінку, голосну
То знов таємно-тихо шепотіла.

Вона мені співала про любов,
Про молодощі, радощі, надії,
Вона мені переспівала знов
Те, що давно мені співали мрії.

Читайте також:

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз вірша Лесі Українки "Стояла я і слухала весну"

# data[].attributes.attachment_link.description
Вірш Лесі Українки "Стояла я і слухала весну" сповнений свіжості й тепла прекрасної пори року. Всю красу цієї поезії можна пізнати лише при детальному її аналізі. Які художні засоби використала авторка? Яка провідна думка? Який тип римування? Кожна із цих деталей свідчить про неабияку майстерність письменниці.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Леся Українка. Узлісся

# data[].attributes.headline
«Стояла я і слухала весну…» 

# data[].attributes.subject
«Стояла я і слухала весну…» 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка. Пейзажна лірика. «Стояла я і слухала весну», «Хвиля». Українська література 10 клас

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вірш "Мріє, не зрадь" Лесі Українки пройнятий оптимізмом. У ньому прославляється подвиг борців за волю. Поетеса стверджувала, що народ - це творець всіх цінностей і багатств, стверджувала безсмерття народу та велич його творчої праці. Аналіз вірша "Мріє, не зрадь" допоможе підготувати літературний паспорт твору.

"Мріє, не зрадь" Леся Українка аналіз (паспорт)

"Мріє не зрадь" рік написання -1905

Жанр: ліричний монолог

Літературний рід - лірика

Вид лірики - філософська

Літературний напрям - модернізм

Тема: зображення сильної волі та віри, самозречення заради високої мети.

Ідея: заклик до боротьби за навколишнім та своїм внутрішнім світом заради досягнення цілей, заради здійснення мрій.

Основна думка: "Мріє хочу дихать вогнем, хочу жити твоєю весною, а як прийдеться згинуть за теє - дарма!

Римування: перехресне

Віршовий розмір: п'ятистопний ямб з пірихієм

Художні засоби та синтаксичні засоби: епітети, метафори, риторичні звертання та оклики, анафора, інверсія, гіпербола.

Образ ліричної героїні: Лірична героїня твору переживає емоційний злет, що змушує на відверті зізнання. Її служіння прийдешньому ідеалу сягає крайньої межі:
Я вже давно інших мрій відреклася для тебе. Се ж я зрікаюсь не мрій, я вже зрікаюсь життя.
Леся Українка "Мріє, не зрадь" читати вірш

Мріє, не зрадь! Я так довго до тебе тужила,
Стільки безрадісних днів, стільки безсонних ночей.
А тепера я в тебе остатню надію вложила.
О, не згасни ти, світло безсонних очей!

Мріє, не зрадь! Ти ж так довго лила свої чари
в серце жадібне моє, сповнилось серце ущерть,
вже ж тепера мене не одіб'ють від тебе примари,
не зляка ні страждання, ні горе, ні смерть.

Я вже давно інших мрій відреклася для тебе.
Се ж я зрікаюсь не мрій, я вже зрікаюсь життя.
Вдарив час, я душею повстала сама проти себе,
і тепер вже немає мені вороття.

Тільки - життя за життя! Мріє, станься живою!
Слово, коли ти живе, статися тілом пора.
Хто моря переплив і спалив кораблі за собою,
той не вмре, не здобувши нового добра.

Мріє, колись ти літала орлом надо мною, -
дай мені крила свої, хочу їх мати сама,
хочу дихать вогнем, хочу жити твоєю весною,
а як прийдеться згинуть за теє - дарма!

З/VІІІ 1905
Ви можете розширити аналіз "Мріє, не зрадь", додавши провідний мотив, приклади художніх засобів тощо, через форму коментарів.
"Мріє, не зрадь" слухати аудіо вірш

# data[].attributes.attachment_link.title
"Мріє, не зрадь" Леся Українка аналіз - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Вірш "Мріє, не зрадь" Лесі Українки пройнятий оптимізмом. У ньому прославляється подвиг борців за волю. Поетеса стверджувала, що народ - це творець всіх цінностей і багатств, стверджувала безсмерття народу та велич його творчої праці. Аналіз вірша "Мріє, не зрадь" допоможе підготувати літературний паспорт твору.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Творча школа Павла Табакова

# data[].attributes.attachment_link.title
Мріє, не зрадь! (сл. Лесі Українки, муз. Павла Табакова) - Творча Школа Павла Табакова

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Первый Городской. Кривой Рог

# data[].attributes.attachment_link.title
Ольга Байчук – «Мріє, не зрадь! Я так довго до тебе тужила»

# data[].attributes.headline
Наступна поезія «Мріє, не зрадь»

# data[].attributes.subject
Наступна поезія «Мріє, не зрадь»

# data[].attributes.body
Урок

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Українська література.  Вірш Лесі Українки “Мріє, не зрадь” (Тиж.2:ВТ)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Поезія "Слово, чому ти не твердая криця..." Лесі Українки вивчають у десятому класі. У ній авторка розмірковує про роль поета і поезії в житті суспільства, розмірковує над мужністю ліричної героїні. Важливо, що ця проблематика перетинається з автобіографічними мотивами твору. Рекомендуємо звернути на це уваги при прочитанні.
Жанр: громадянська лірика.
Тема: звернення до слова, як до могутньої зброї в руках людини.
Ідея: уславлення міцної зброї, тобто слова, яке в умілих руках перетворюється на меч.

Ліричний герой звертається до слова, як до єдиного, що може її захистити, чим вона може добитися справедливості.

Лірична героїня прагне удосконалити його й передати "месникам дужим".

Художні засоби

- епітети: твердая (криця); гострий, безжалісний (меч); вражі (голови); щира, гартована (мова); (зброя) іскриста; невідомих (братів); месники (дужі); хворі (руки);

- метафори: слово "зброя іскриста", "єдиная зброя", "меч на катів", "щира, гартована мова";
- присутні звернення до слова.

Римування: парне.
Віршовий розмір: чотирьохстопний дактиль.

Твір побудований на персоніфікації: до свого слова авторка звертається як до живої істоти, порівнюючи його з гострим мечем та іскристою зброєю. Система вдало дібраних епітетів допомагає створити образ, який став символом не лише поезії Лесіної поезії.

Поетеса вважає, що її слово може бути "мечем на катів" не лише в її руках. І коли не залишиться сил у неї, нові месники підіймуть зброю і кинуться одважно до бою:

"Зброя моя, послужи воякам краще, ніж служиш ти хворим рукам!"

Леся Українка розуміє, що боротьба буде нелегкою, будуть поразки і страшні жертви, але це не лякає її.

"Слово, чому ти не твердая криця"

25/ХІ 1896

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз поезії "Слово, чому ти не твердая криця..."

# data[].attributes.attachment_link.description
Поезія "Слово, чому ти не твердая криця..." Лесі Українки вивчають у десятому класі. У ній авторка розмірковує про роль поета і поезії в житті суспільства, розмірковує над мужністю ліричної героїні. Важливо, що ця проблематика перетинається з автобіографічними мотивами твору. Рекомендуємо звернути на це уваги при прочитанні. Жанр: громадянська лірика.

# data[].attributes.headline
Далі поезія «Слово, чому ти не твердая криця…» (працюємо так само: слухаємо, читаємо, аналізуємо)

# data[].attributes.subject
Далі поезія «Слово, чому ти не твердая криця…» (працюємо так само: слухаємо, читаємо, аналізуємо)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бахмутская школа No5 Love

# data[].attributes.attachment_link.title
Влад Босий, учень 10-Б класу Бахмуської ЗОШ № 5. Л. Українка "Слово, чому ти не твердая криця".

# data[].attributes.headline
Переходимо до аналізу

# data[].attributes.subject
Переходимо до аналізу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЗНО - уроки: українська мова та література

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка. «Contra spem spero!» ("Без надії сподіваюсь!")

# data[].attributes.headline
А далі розглядаємо та аналізуємо твори. Зробивши це, ви заповнюєте таблицю та відпраляєте (у зручний вам спосіб; війбер, фейсбук, пошта) мені. 

# data[].attributes.subject
А далі розглядаємо та аналізуємо твори. Зробивши це, ви заповнюєте таблицю та відпраляєте (у зручний вам спосіб; війбер, фейсбук, пошта) мені. 

# data[].attributes.body
«Contra spem spero!» (потрібно вивчити напам'ять, можна створити відепоезію. зробити відео, як ви читаєте. або можемо влаштувати он-лайн читання (вибір за вами). Спочатку прослухайте, а потім прочитайте

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книги, що говорять (аудіокниги шкільної програми)

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка "Contra Spem Spero" (Без надії сподіваюсь)

# data[].attributes.headline
Крок 4. Переходимо до вивчення творчості Лесі Українки.

# data[].attributes.subject
Крок 4. Переходимо до вивчення творчості Лесі Українки.

# data[].attributes.body
Спочатку знайомимося з ознаками неоромантизму

# data[].attributes.headline
Крок 3. Опрацьовуємо сторінки підручника 205-210.

# data[].attributes.subject
Крок 3. Опрацьовуємо сторінки підручника 205-210.

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія кохання Лесі Українки до Сергія Мержинського / ГРА ДОЛІ

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка.. Відео-презентація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У цей передвесняний день хочеться згадати про квітку української культури. Лариса Косач - геній української літератури, що входить в умовну тріаду Шевченко-Франко-Українка. Її вірші вчать ще змалку, тож здавалось би, що ми знаємо про цю поетесу все. Адже про неї завжди багато говорять, багато пишуть, багато дискутують... Принаймні, однозначно більше, ніж, скажімо, про її матір - ще одну визначну поетесу Олену Пчілку. Та насправді ми зовсім не знаємо Українки. Тож з спробуємо трішки пролити світла на життєві таємниці феномену, який можна назвати "Ucrainka incognita".

Мало хто знає, але якби Леся жила в наш час, її б однозначно назвали дитиною індиго.

А, може, вона такою і була? В дитинстві Леся була надзвичайно кмітливою та схоплювала все на льоту. До прикладу, дівчина навчилась читати ще в чотири роки, шестилітньою вона вже майстерно вишивала, а у дев'ять - написала свій перший вірш. Про рівень її розвитку свідчить також і те, що всього у 19 років Українка написала підручник "Стародавня історія східних народів" для своїх сестер. Крім того, поетеса знала 7 мов - українську,французьку, німецьку, англійську, польську, російську та італійську. При чому казала, що французькою спілкується краще, аніж російською. Погодьтесь, що все це - і дійсно ознаки геніальності, адже далеко не кожному таке дано.

Мало хто знає, але попри вищесказане, Олена Пчілка вважала свою доньку малорозвиненою.

Леся мала ще старшого брата, Михайла. Їх в сім'ї називали спільним іменем - "Мишелосіє" через нерозлучність. Проте сина мати ставила вище за Лесю - її довго вважала малорозвиненою. Крім того, не любила її вдачі. До 5го класу навіть не віддавала до школи, а навчала вдома за власною програмою. Аргументувала це небажанням російського впливу на свою доню. Таке ставлення до дочки легко зрозуміти, знаючи характер самої Пчілки. Її боялись навіть чоловіки, а Євген Чикаленко казав: " Це та баба, що їй сам чорт черевики на вилах подає".

Мало хто знає, але свій псевдонім Лариса Косач запозичила в дядька - Михайла Драгоманова?

Він підписувався як "Українець". А оскільки Леся дуже любила свого дядька і захоплювалась ним, то вирішила в чомусь бути схожою на нього. Псевдонім "Українка" з'явився в 1884 році, коли дівчині було всього тринадцять. Можливо, він був обраний на основі дитячої наївності та палкої любові до дядька, проте в історію Лариса Косач увійшла саме як Українка. А Лесею її лагідно називали в сім'ї, тож не дивно, що тверде "Лариса" вона замінила на тендітне та ніжне "Леся".

Мало хто знає, але Леся Українка ввела в нашу мову такі слова як "напровесні" та "промінь"?

І якщо перше ще можна зрозуміти як літературний неологізм, то друге - це ж уже навіть науковий термін! Дивно, адже зараз нам ці слова здаються цілком звичними. І в повсякденному мовленні ми однозначно віддамо перевагу слову "промінь" аніж його історичному попереднику "луч". А Олена Пчілка, мати Лесі, дала життя означенню, без якого просто не можна уявити нинішній мовний запас - слову "мистецтво". З її легкої руки в нашій мові прижилися також "переможець", "палкий" та інші слова.

Мало хто знає, але Сергій Мержинський, кому був присвячений знаменитий лист "Твої листи завжди пахнуть зів'ялими трояндами", не відповідав Лесі взаємністю.

Він сприймав їхні стосунки як дружні, а то й ділові. І коли Українка йому освідчилась, холодно відповів "Ні..." Але нічого не змінюється: кохання до цього чоловіка стає любов'ю до його думок, його ідей. Справжню суть і глибину своїх почуттів вона вихлюпнула на папір у ніч на 18 лютого 1901 року, написавши біля ліжка вмираючого Сергія Мержинського поему "Одержима". І, навіть відходячи у кращий світ, Мержинський, замість очікуваних слів освідчення, прохав Лесю попіклуватись про інакшу жінку, яку він насправді кохав.

Мало хто знає, але деякі дослідники творчості Українки вважають, що у неї був роман з іншою видатною жінкою того часу - Ольгою Кобилянською.

Леся і справді підтримувала тісні взаємини з Кобилянською, проте їх радше можна назвати дружніми, аніж любовними. Прихильники теорії про нетрадиційну сексуальну орієнтацію поетеси такий висновок роблять із листувань, де Українка часто називає Кобилянську пестливими словами, зокрема "хтосічкою". Також стверджують, що схожі мотиви проглядаються в драмі Лесі "Блакитна троянда", яка до слова, в першій редакції мала назву "Нічні метелики".

Мало хто знає, але збереглось унікальне листування Лесі Українки, з якого можна повніше зрозуміти її єство.

Хочу навести кілька цитат, які мене особисто вразили:
"КОЖНА ЖІНКА, ЩО СЕБЕ ПОВАЖАЄ, НЕ ПИШЕ НІКОЛИ ЛИСТА ТОГО ДНЯ, КОЛИ ВОНА ОБІЦЯЛА". "ЯК ТІЛЬКИ ВІЗЬМУСЬ ДО ЯКОГО ЗАРІБКУ, ТО ЗАРАЗ УСІ ЖАХАЮТЬСЯ, ЩО Я "ПЕРЕТОМЛЮСЯ", "ВИСНАЖУСЯ", "ПОКЛАДУ ВСЮ СИЛУ". ЧИ НЕ ЗНАЧИТЬ СЕ, ЩО МЕНЕ ВСІ МОЇ БЛИЗЬКІ ЩИРО ВВАЖАЮТЬ ЗА БЕЗНАДІЙНОГО ІНВАЛІДА, ЗАСУДЖЕНОГО НА ВЕСЬ ВІК НА ПАРАЗИТНЕ ЖИТТЯ? БО ТАК ВИХОДИТЬ ЯКЕСЬ "ВНУШЕНИЕ", І Я СПРАВДІ МОЖУ ОПУСТИТИСЬ ТА СЕРЙОЗНО ПОЧАТИ ДУМАТИ, ЩО Я "НІ ДО ЧОГО". "УДРУЧАЄ В РОСІЙСЬКІЙ ЛІТЕРАТУРІ НАВІТЬ НЕ СТІЛЬКИ ПОРНОГРАФІЯ, СКІЛЬКИ СУМБУРНІСТЬ І БЕЗПОМІЧНІСТЬ ДУМКИ Й ФАНТАЗІЇ, БЕЗПОРАДНІСТЬ В РІШЕННІ НАВІТЬ ЕЛЕМЕНТАРНИХ ПСИХОЛОГІЧНИХ ПРОБЛЕМ. ТАК, НАЧЕ ЛЮДИ З ЗАВ'ЯЗАНИМИ ОЧИМА ПИШУТЬ". "ТРЕБА БУЛО В ЄГИПТІ РОДИТИСЬ, ТО, МОЖЕ, Й БУВ БИ ЛАД, АЛЕ Ж НАЙГІРША ПОМИЛКА МОГО ЖИТТЯ - СЕ ЩО Я ЗРОСЛА У ВОЛИНСЬКИХ ЛІСАХ. А ПРОТЕ Я НЕ ЗГАДУЮ ЛИХОМ ВОЛИНСЬКИХ ЛІСІВ. СЬОГО ЛІТА НА ЧЕСТЬ ЇМ НАПИСАЛА ДРАМУ-ФЕЄРІЮ. Я ДУЖЕ ЛЮБЛЮ КАЗКИ І МОЖУ ЇХ ВИДУМУВАТИ МІЛЬЙОНИ". "КОЛИ ВИБИРАТИ З ДВОХ, ТО Я ВЖЕ ВОЛЮ БУТИ ДОН-КІХОТОМ НІЖ САНЧО ПАНСА, БО ТАК МЕНІ БІЛЬШЕ ПО НАТУРІ, ТА Й НАВІТЬ ПО ФІГУРІ". "ЧАСТО, ЛЮБЛЯЧИ КОГОСЬ, Я ДУМАЮ: ЯКБИ ВІН БУВ ОТАКИЙ І ТАКИЙ, ВЧИНИВ ТЕ І ТЕ, ТО Я Б ЙОГО НЕ ЛЮБИЛА, АЛЕ ЯКБИ ХТО ІНШИЙ МАВ УСІ ТІ ДОБРІ ПРИКМЕТИ, ЩО СЕЙ, ТО ЧИ Я Б ТОГО ІНШОГО ЛЮБИЛА? НЕ ЗНАЮ... НАВРЯД. В КОЖНОМУ ПОЧУТТІ ЄСТЬ ІЩЕ ЩОСЬ НЕДОСЛІДИМЕ, І ТЕЄ "ЩОСЬ" ДАЄ БАРВУ ЦІЛОМУ ПОЧУТТЮ".
Мало хто знає, але хворобливу і тендітну Лесю Франко назвав "єдиним мужчиною в нашому письменстві".

Хоч сама Українка не вважала себе гідною і нігтя Франка. Її, як і Олену Пчілку, мали за надзвичайно сильну жінку. Сильну морально. І думка така була зовсім небезпідставною.

Мало хто знає, але існує астероїд, названий на честь поетеси.
Його повна назва - 2616 Леся (2616 Lesya). Це астероїд головного поясу, відкритий 28 серпня 1970 року.

Мало хто знає, але в останні роки життя очі Лесі Українки набули надзвичайного блакитного кольору.

Цікаво, що до того вони не мали настільки інтенсивного забарвлення. Цей факт дійсно дивував всіх довкола, адже очі поетеси були наче неземні. Про це згадує у своїх спогадах Лесина сестра Ісидора Косач-Борисова. Збереглась навіть фотографія - портрет Українки - зроблений саме в той період. Шкода, правда, що світлина чорно-біла, і ми не можемо розгледіти барв погляду поетеси.

Джерело: XtoЗna

# data[].attributes.attachment_link.title
10 вражаючих фактів про Лесю Українку, які мало хто знає

# data[].attributes.attachment_link.description
У цей передвесняний день хочеться згадати про квітку української культури. Лариса Косач &ndash; геній української літератури, що входить в умовну тріаду Шевченко-Франко-Українка. Її вірші вчать ще змалку, тож здавалось би, що ми знаємо про цю поетесу все. Адже про неї...

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
T1 - твій портал

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Леся Українка - одна з найвідоміших українських письменниць. Її називають перлиною української літератури. Проте життя поетеси було не таким бездоганним, як її твори. Що ж приховує біографія Лесі Українки?

Леся Українка мала десяток імен

Велику письменницю рідні та друзі називали по-різному. Серед її ласкавих кличок були: Лариса, Леся, Зея, Мишолосія. Зеєю, або Зеїчкою, її називала мати. Таке ім'я Ларисі вигадали, взявши за основу назву сорту кукурудзи "зея японіка" (тонка, як стеблина). А ім'я Мишолосія в Лесі було одне на двох із братом Михайликом, з яким поетеса була нерозлучна.

Історики твердять, що псевдонім Леся Українка Лариса Косач запозичила у свого дядька Михайла Драгоманова. Він деякий час підписував свої роботи "Українець". Леся дуже любила дядька, тому вирішила наслідувати його. Псевдонім "Українка" з'явився в 1884 році, коли дівчині було всього тринадцять.

Цікаво, що ім'я Лесі Українки увіковічили в назвах вулиць, бульварів та навчальних закладів. Також на честь письменниці назвали астероїд "2616 Леся". Його відкрили 28 серпня 1970 року. Астероїд розміщений у головному поясі астероїдів, що розташований між орбітами Марса та Юпітера і складається приблизно з 580 000 астероїдів.

На створення шедевру надихнув дядько

Гостюючи у свого дядька Лева Скулинського у Нечимному (урочище біля села Скулин у Ковельському районі), Леся вперше почула легенду про лісовиків та мавок. Саме на цих історіях згодом виникла ідея написати "Лісову пісню". Також відомо, що маленькою Леся бігала вночі до лісу, хоча дуже боялася таких пригод. Там дівчинка мріяла зустріти казкових істот.

До речі, місцеві жителі і досі подейкують, що у Скулинському лісі живуть привиди, які іноді лякають туристів.

Мати недолюблювала Лесю

Михайлика та Лесю учила мати. Діти уже в чотири роки навчилися читати. І хоча діти були на рівні, Олена Пчілка більше любила сина, адже вважала Лесю малорозвиненою. Крім того, жінка не любила вдачі доньки. Довгий час Олена не віддавала дочку до школи, а навчала вдома за власною програмою. Аргументувала це небажанням російського впливу на свою доню. Таке ставлення до доньки легко зрозуміти, знаючи характер самої Пчілки. Її боялись навіть чоловіки, а Євген Чикаленко казав: "Це та баба, що їй сам чорт черевики на вилах подає".

Юнацька любов

Першим коханням Лесі Українки був Максим Славинський. Їй було 15, Максиму - 18. Славинського заарештували чекісти, і він помер у в'язниці. Йому вона присвятила такі шедеври любовної лірики, як "Горить моє серце", "Стояла я і слухала весну", "Сон літньої ночі", "Хотіла б я піснею стати".

Драматична пристрасть

Згодом доля звела письменницю із Сергієм Мержинським. Саме він став її нерозділеною та трагічною любов'ю. Вони познайомилися в Ялті в 1897 році, разом лікуючись. Йому було 27 років, їй - 26. Мержинський був революціонером та хворів на сухоти. З перших зустрічей він їй не сподобався. Проте через якийсь час жінка безповоротно закохалася у нього. Саме Сергію поетеса присвятила знаменитий лист "Твої листи завжди пахнуть зів'ялими трояндами". Однак коли зізналася чоловіку в любові, він холодно відмовив їй.

У ніч на 18 лютого 1901 року закохана Леся біля ліжка вмираючого Сергія Мержинського написала поему "Одержима". А Мержинський на смертному одрі просив Лесю піклуватися про іншу жінку, яку він насправді кохав. З того часу Українка носила траурний одяг.

Справжнє кохання

Через шість років Леся познайомилася зі студентом-першокурсником Климентом Квіткою, який був молодший від неї майже на десять років. Коли Леся оголосила про своє рішення вийти заміж за Квітку своїй сім'ї, її мама була категорично проти. Однак рішуча Українка відмовилася від батьківських грошей і пішла до Климента, щоб почати з ним нове, самостійне життя. Коли Лариса почала хворіти, чоловік зробив усе можливе для того, щоб вона видужала. Продавав усе нажите та платив лікарям за лікування.

Спочатку подружжя жило в Ялті, потім перебралося у Грузію, що позитивно позначилося на самопочутті Лесі. Часті переїзди були пов'язані з новими службовими призначеннями Климента Квітки.

Леся Українка померла в 1913 році. Климент Васильович пережив дружину на 40 років.

А у 65 років Климент Квітка одружується вдруге, на 25-річній піаністці Галині Кащеєвій. До цього шлюбу поставилися скептично. До речі, Галина збиралася написати мемуари про чоловіка, але померла від ангіни в 1962-му. Галина Кащеєва, як і Леся Українка, прожила 42 роки.

Скарб родини Косачів

Мало хто знає, але садиба Косачів у Колодяжному - муляж. Дім зруйнували під час Другої світової війни. "Білий" і "сірий" будиночки Колодяжненського літературно-меморіального музею Лесі Українки будували з нуля. Відповідно, у цих стінах письменниця ніколи не жила.

До речі, садиба Косачів розташовувалась на 500 гектарах землі і стояла на окраїні села, де були найкращі землі. Аби тримати в порядку маєток, Косачі наймали робітників. На території колишніх володінь розташовується Лесин кадуб - джерело й криниця. Колись на місці джерела росла прадавня верба, змальована в "Лісовій пісні". Подейкують, що на території колишньої садиби Косачів захований скарб.

БІЛЬШЕ ПРО ВІДОМИХ ТА ЦІКАВИХ ЛЮДЕЙ ЧИТАЙТЕ В ГРУПІ "ЖИТТЄВІ ДРАМИ" В FACEBOOK! ЩОБ ПІДПИСАТИСЯ НА НЕЇ - НАТИСНІТЬ ТУТ!

Друзі! Підписуйтесь на наш канал в Telegram і будьте завжди в курсі останніх новин.

# data[].attributes.attachment_link.title
Маловідомі факти про життя Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.description
Леся Українка - одна з найвідоміших українських письменниць. Її називають перлиною української літератури. Проте життя поетеси було не таким бездоганним, як її твори. Що ж приховує біографія Лесі Українки? Велику письменницю рідні та друзі називали по-різному. Серед її ласкавих кличок були: Лариса, Леся, Зея, Мишолосія. Зеєю, або Зеїчкою, її називала мати.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книга-мандрівка. Україна

# data[].attributes.attachment_link.title
КАРПА ПРО ЛЕСЮ УКРАЇНКУ: Мавка, фемінізм і 200 гривень. 2 серія «Книга-мандрівка. Україна».

# data[].attributes.attachment_link.title
Документальний фільм ЛЕСЯ УКРАЇНКА

# data[].attributes.headline
Крок 2. Перегляньте додаткові матеріали (добирала на своє уподобання). Можете знайти самостійно.

# data[].attributes.subject
Крок 2. Перегляньте додаткові матеріали (добирала на своє уподобання). Можете знайти самостійно.

# data[].attributes.attachment_link.title
Великі Українці - Леся Українка (2007)

# data[].attributes.headline
Крок 1. Перегляньте відеоурок.

# data[].attributes.subject
Крок 1. Перегляньте відеоурок.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Українська література. Леся Українка (Тиж.1:ПТ)

# data[].attributes.headline
Десятикласники, вітаю. Зараз ви почнете  свій дистанційний урок. Ви самостійно будете йти  крок за кроком, виконуючи завдання. На вивчення творчості Лесі Українки відводиться       4 уроки   (сьогодні 17 квітня та 24). Потім перевірочні роботи.                 Бажаю успіху!              

# data[].attributes.subject
Десятикласники, вітаю. Зараз ви почнете  свій дистанційний урок. Ви самостійно будете йти  крок за кроком, виконуючи завдання. На вивчення творчості Лесі Українки відводиться       4 уроки   (сьогодні 17 квітня та 24). Потім перевірочні роботи.                 Бажаю успіху!              