# data[].attributes.body
Науковці в другій половині ХІХ століття

# data[].attributes.body
Культурне життя в українських землях наприкінці ХVIII-у першій половині XIX століття
Розвиток мистецтва

# data[].attributes.body
Архітектура кінця XVIII – першої половини XIX ст.

# data[].attributes.body
Промисловий переворот ......

# data[].attributes.body
Всі ці страждання за спробу захистити інтереси селян зробило Лук'яна в очах горян народним героєм, непохитним борцем за правду.

У 1848 році Кобилиця всупереч волі румунських бояр та урядовців був обраний депутатом австрійського парламенту — Рейхстагу від Вижницького сільського округу (приблизно 50 тис. виборців). Відправляючи свого обранця до Відня, народ влаштував йому урочисті проводи. Почесний ескорт вершників з гуцульських леґінів  супроводжував його до Вижниці, а із натовпу людей, що спостерігали за цим дійством, лунали заклики боронити народні інтереси та права.

Так Лук'ян Кобилиця як народний посол вирушав до імперської столиці представляти своїх виборців — горян. Важко селянинові дається цей крок. Народна пісня так описує розлуку з рідним домом:[5] Але пізніші дослідження та історичні документи свідчать, що це не так. Лук'ян Кобилиця за допомогою писарів листувався зі своїми земляками, з деякими селянськими скаргами доходив до міністра внутрішніх справ. Поіменні голосування дають змогу простежити, що він разом із так званою «лівицею», тобто радикально-демократичною частиною депутатів, виступав за скасування панщини без будь-якого відшкодування поміщикам. І чи не єдиний серед селянських депутатів у вересні 1848 року висловився за допущення на засідання і надання слова у рейхстазі делегації революційної Угорщини. Спільно з іншими українськими послами, Кобилиця виступав проти від'єднання Буковинського округу від Галичини, як того добивалась румунська верхівка. Відомо також, що селянський ватажок був близько знайомий з Іваном Капущаком  (прославився полум'яними промовами проти кріпацтва, виступав разом із польськими та австрійськими демократами і навіть ходив у формі віденської національної гвардії) та Іваном Федоровичем (польським депутатом-демократом від Галичини). Якийсь час вони разом жили в одному приміщенні, в готелі для депутатів, у Відні. Разом з іншими депутатами Кобилиця пережив облогу й бомбардування революційного Відня цісарськими військами. Іван Федорович згадував про такий епізод:[6] Одне з наймасовіших зібрань відбулося у Вижниці на горі «Глєдова». Народна пісня згадує про цю подію [4]: Ти думаєш Джурджуване, шо твоя Вижни́ця,
А там сидит у Вижни́ци Лук'єн Кобилиця.

Лук'ян так переконував присутніх у своїй правоті, що навіть пушкарі, яким платила за службу держава, перейшли на сторону Кобилиці, ставши його особистою охороною. Влада в Буковинських Карпатах практично перейшла до (як в народі говорили) «Карпатського короля» Лук'яна Кобилиці. При цьому він зміщував війтів, котрі не виконували його наказів, і організовував вибори нових.[9]

# data[].attributes.body
Видання базується на малюнках українського народного одягу з колекції акварелей львівського художника і архітектора кінця XVIIІ — початку XIX ст. Юрія Глоговського. Українській тематиці в колекції присвячено більше 350 сюжетів, кращі з них вміщені в даній книзі. Це зарисовка костюмів, етнографічно-побутових сцен з життя населення. Авторами здійснено наукову характеристику представлених зразків народного одягу, показано історичні та естетичні основи його розвитку, висвітлено також культурно-художнє життя Львова кінця XVIIІ — початку XIX ст.

# data[].attributes.body
Українська драма початку ХХ століття “Театр корифеїв” (кінець ХІХ – початок ХХ століття) Кропивницький Марко Лукич (1840-1910) Старицький Михайло Петрович (1840-1904) Тобілевич Іван Карпович (Карпенко-Карий, 1845-1907)

# data[].attributes.body
Розвиток писемності

# data[].attributes.body
Привет.

# data[].attributes.headline
Денис Калоян

# data[].attributes.subject
Денис Калоян

# data[].attributes.body
Нова українська література і театр

# data[].attributes.headline
Настя)Після проведення адміністративної реформи у повітових містах дуже повільно починається процес створення повітових шкіл. Так, у Києві на початку 19 ст. було тільки 4 парафіяльних та єдина повітова школа.

# data[].attributes.subject
Настя)Після проведення адміністративної реформи у повітових містах дуже повільно починається процес створення повітових шкіл. Так, у Києві на початку 19 ст. було тільки 4 парафіяльних та єдина повітова школа.

# data[].attributes.headline
Марина Курбацька

# data[].attributes.subject
Марина Курбацька

# data[].attributes.body
Кирило-Мефодіївське братство

# data[].attributes.attachment_link.title
Кирило-Мефодіївське братство

# data[].attributes.headline
Настя Фаркаш

# data[].attributes.subject
Настя Фаркаш

# data[].attributes.body
Соціально - політичне життя українського народу у ХІХ століття

# data[].attributes.headline
Добрий день!!! 

# data[].attributes.subject
Добрий день!!! 

# data[].attributes.body
Україна у ХІХ столітті
Видатні українські діячі ХІХ століття