# data[].attributes.headline
Буддистська школа в 

# data[].attributes.body
Буддистська школа в Японії, що утворилася від однойменної китайської школи хуаянь через Корею, де ця ж школа називається хваом.

# data[].attributes.headline
Вивчення школи хуаян

# data[].attributes.body
Вивчення школи хуаянь в Японії почалося в 736 році, коли вчений бонза Робен (яп. 良辯) запросив корейського вченого Сімсанга (яп. 審祥 Сінсьо:) прочитати лекції з Аватамсака-сутри (Кегонг'йо) в храмі Консю-дзі (яп. 金鐘寺), де світ постає в якості єдиного досконалого і нерозривного цілого, а різні ознаки взаємопроникають один в одного, і таким чином абсолютний і феноменальний рівні не протистоять, а являють собою єдиний, нероздільний «світ дхарм».

# data[].attributes.headline
Коли було завершено 

# data[].attributes.body
Коли було завершено будівництво Великого Будди (яп. 大仏) в храмі Тодай-дзі (яп. 東大寺) в Нара, Робен заснував в цьому храмі традицію Кегон-сю. Традиція Кегон входить в число шести ранніх шкіл японського буддизму періоду Нара (奈良)

Пізніше вчення Кегон поширював в Японії М'йое (яп. 明惠, 1173 — 1232), поєднавши оригінальну доктрину Кегон з Ваджраяною та Г'йонен (яп. 凝然), у такому вигляді традиція продовжувалася в храмі Тодай-дзі (яп. 東大寺) до теперішнього часу. Це єдиний храм, який представляє Кегон.

# data[].attributes.headline
Японська школа махая

# data[].attributes.body
Японська школа махаяністського буддизму, яка походить від однойменної китайської школи Тяньтай-цзун (天台宗). Інколи називають школа Лотосової сутри. Назва школи пов'язана з іменем гори Тяньтай в Китаї (яп. Тендай, «Небесне узвишшя»), на якій було зведено монастир, центр даної школи.

# data[].attributes.headline
Вперше вчення тя

# data[].attributes.body
Вперше вчення тяньтай (яп. тендай) було принесене до Японії китайським монахом Цзяньчженем (яп. Ґандзін) у середині 8 століття. Однак його не сприйняли, тому сам місіонер заснував нову буддистську школу ріссю.

Друга спроба поширити вчення школи тяньтай була здійснена японським монахом Сайтьо. Протягом року він навчався в Китаї у монастирях школи тяньтай. По поверненні до Японії 805 року Сайтьо заснував на горі Хіей, неподалік від нової столиці Хей'ан, храм Енрякудзі, який став центром японської школи Тендай. Згодом цей храм перетворився на інтелектуальний центр стародавньої та середньовічної Японії

# data[].attributes.headline
 З надр школи те

# data[].attributes.body
З надр школи тендай вийшло чимало японських філософів і мислителів, які стали засновниками нових буддистських вчень. Зокрема, амідаїстична концепція «Чистої землі» була розроблена монахами секти тендай, і згодом узята на озброєння школами Дзьодо-сю і Дзьодо-сінсю. У стінах монастиря Енрякудзі проходив навчання Нітірен, засновник однойменної секти нітірен-сю. За основу свого вчення він взяв «Лотосову Сутру», яка була основним каноном у школі Тендай-сю.

# data[].attributes.headline
Течія буддизму Махая

# data[].attributes.body
Течія буддизму Махаяни, найпоширеніша гілка буддизму у Східній Азії. Акцентує увагу на «вірі» у спасіння від будди Амітабхи (Аміди) і відповідних ритуалах. Популярна серед широких народних мас. Конкурує з течією дзен-буддизму.

# data[].attributes.headline
Появі Вчення Чистої 

# data[].attributes.body
Появі Вчення Чистої Землі передувало Товариство Білого Лотоса, створене у 402 році Хуейюанем для вшанування будди Амітабхи і спільного переродження у «Західній Чистій Землі» — «раю» Амітабхи . Після смерті Хуей Юаня діяльність товариства припинилася.

У V—VI століттях монах Тань Луань став активним проповідником культу будди Амітабхи, проте незабаром після смерті про його діяльність забули. Через декілька століть твори Тань Луаня відкрили в Японії, і його проголосили першим патріархом Вчення Чистої Землі.

У 641 році чернець Шань Дао (613—681) зустрівся з наставником Дао Чо, який вперше проповідував йому сутри, присвячені шануванню будди Амітабхи. Шань Дао заснував власну школу у монастирі Гуанмінси, у столиці Чан'ань. Поступово Вчення Чистої землі ставало дедалі популярнішим у Китаї.

# data[].attributes.headline
До Японії Вчення Чис

# data[].attributes.body
До Японії Вчення Чистої Землі потрапило з Китаю наприкінці 10 століття. Протягом наступних 3 століть воно оформилось у секти Дзьодо-сю і Дзьодо-сінсю зусиллями ченців Хонена і Сінрана. Зокрема, Сінран ще більше підсилив роль віри в Амітабху як особистого спасителя кожної людини і підкреслив особливу значущість 18-ї обітниці Амітабхи, тобто заповіту будди врятувати всі без винятку живі істоти. Це спричинило більш мирський характер напряму Сінрана і його секти Дзьодо-сінсю в порівнянні «ортодоксальним буддизмом»: у ній навіть ченці могли мати сім'ю або їсти м'ясо, оскільки вважали віру у Будду Амітабху і його обітниці важливішими ніж традиційні практики стримування плоті.

Вчення Чистої Землі також існувало в Кореї і В'єтнамі, хоча його роль там була менша, ніж у Китаї і Японії.

На даний час це Вчення набуло поширення на Заході, перш за все в США — на Гаваях і в Каліфорнії, переважно в японській формі Дзьодо-сінсю. Спочатку його носіями були в основному представники японської і китайської діаспори, але пізніше до школи стали долучатися і послідовники з інших етно-конфесійніх груп.

# data[].attributes.headline
Одна з буддистьких с

# data[].attributes.body
Одна з буддистьких сект махаяни в Японії. Заснована наприкінці 1253 року ченцем секти Тендай-сю, Нітіреном.

З усіх буддистських сутр у Нітірен-сю священним писанням вважається Сутра Лотоса (法華経).

# data[].attributes.headline
Головним об'єктом по

# data[].attributes.body
Головним об'єктом поклоніння Дзьодо-сю є будда Шак'ямуні (Ґотама). Згідно з ученням постійна молитва «Навертаюся до Сутри Лотоса Вищого Закону!» дає людині спасіння, змогу вирватися з кола страждань і перероджень сансари, щоби досягти просвітлення.

Особливістю Нітерен-сю є прозелітизм, намагання у цьому світі встановити «Царство Будди». Протягом історії Японії секта неодноразово заборонялася через заперечення істинності інших вчень, а також агресивні методи проповідування, так звані сякуфуку.

Основною святинею Нітірен-сю є Мавзолей Нітірена у монастирі Куендзі.

# data[].attributes.headline
Після смерті Нітірен

# data[].attributes.body
Після смерті Нітірена секта розпалася на ряд течій і підсект:

Нітірен-сю (日蓮宗)

Нітірен-сьосю (日蓮正宗)

Хокке-сю (法華宗)

Кембон Хокке-сю (顕本法華宗)

Нітірен-сю фудзю-фусе-ха (日蓮宗不受不施派)

Хоммон-буцурю-сю (本門佛立宗)

# data[].attributes.headline
 Японська релігійна 

# data[].attributes.body
Японська релігійна секта. Вона була заснована в 1987 році японцем Сьоко Асахара. Доктринально поєднувала християнство та буддизм. Секта стала відомою після заринової атаки у токійському метро в 1995 році. Назва «Аум Сінрікьо» походить від санскритського слова АУМ, що означає «всесвіт»

# data[].attributes.headline
Секту заснував сліпи

# data[].attributes.body
Секту заснував сліпий аптекар Сьоко Асахара. Спочатку це була компанія, що продавала предмети культу. Проте з 1986 року організація стала набувати релігійних рис. У 1987 році вона отримала назву Аум Сінрікьо і створила багато філій по всій Японії. Згодом мирна організація трансформувалася та стала злочинною сектою. Відомість у всьому світі вона набула після здійснення заринової атаки у токійському метро 20 березня 1995 року. Загинуло 12 осіб, тисячі постраждали. Сьоко Асахара був схоплений та засуджений до страти. Вирок виконано 6-го липня 2018 року. Сьоко Асахару, чиє справжнє ім'я Чізуо Матсумото, стратили через повішення.

# data[].attributes.headline
Японська школа ваджр

# data[].attributes.body
Японська школа ваджраянського буддизму, засновником якої був монах Кукай.

# data[].attributes.headline
Японська школа Сінґо

# data[].attributes.body
Японська школа Сінґон-сю постала з тантричного, або як його інколи називають, езотеричного буддизму. Перший проповідник цього буддизму (кит. 密宗, мі-цзун) у Китаї був індійський монах Шубхакарасімха (637—735). Він переклав "Махавайрочана-Сутру" з санскриту на китайську мову за допомогою свого учня Ісіня (683—727). Ваджрабодхі (яп. 金剛智, конґоті; 671—741) переклав інший канонічний текст — "Ваджрасекхара-Сутру". Його учнем став Амогхаваджра (705—774), спадкоємцем якого був Хуйко (746—805). Саме у останнього проходив стажування японський монах Кукай.

# data[].attributes.headline
Кукай провів у китай

# data[].attributes.body
Кукай провів у китайській імперії Тан два роки — з 804 по 806. За цей період він вивчав тантра і отримав ординацію від китайських ченців. До Японії Кукай привіз чималу кількість тестів і зображень. Він розробив власне вчення, яка було пов'язане із буддою Вайрочана (Махавайрочана Татхагата; яп. 大日如来, дайніті ньораі).

Роком заснування школи Сінґон-сю вважається 816 рік, коли Кукай звів храм Конґобудзі на горі Коя . 823 року було засновано столичний храм Тодзі, із завершенням будівництва якого влада визнала існування нової школи.

Після смерті Кукая виникло чимало сінґонських монастирів і храмів, які незважаючи на спільність вчення і доктрин, мали широку автономію в управлінні. У середині періоду Хей'ан це призвело до "боротьби за патріаршество" між общинами Тодзі і Конґобудзі яка закінчилася перемогою останнього.