# data[].attributes.headline
Биљана Ковачић

# data[].attributes.subject
Биљана Ковачић

# data[].attributes.body
https://nowcomment.com/documents/67074#.WI4zVfkrKUl

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ова једињења у својим молекулима поред водоника, угљеника и кисеоника садрже и неке друге атоме (сумпор, нпр . ). У биолошком смислу ова једињења су важна јер их користе и стварају живи организми. Човек ова једињења уноси путем хране у организам. У организму се ова једињења различитим метаболичким процесима разлажу до угљен-диоксида и воде, при чему се ослобађа велика количина енергије. Ослобођена енергија се делом користи за обављање животних процеса, а делом на одржавање сталне телесне температуре.

- у масном ткиву животиња,

- у семену и плодовима биљака.

- у свакодневном животу мастима сматрамо супстанце које су на собној температури чврстог агрегатног стања, а уљима супстанце течног агрегатног стања.

- испитивањем хемијских особина масти и уља утврђено је да су то смеше естара трохидроксилног алкохола глицерола и виших масних киселина. Ови естри се називају ТРИАЦИЛГЛИЦЕРОЛИ. Триацилглицероли у којима преовлађују остаци незасићених виших масних киселина се претежно налазе у уљима а у мастима преовлађују остаци засићених виших масних киселина.

Да ли се уље може претворити у маст? Може. Поступком ХИДРОГЕНИЗАЦИЈЕ. То је поступак адиције водоника на двоструку везу незасићених остатака виших масних киселина. Овим поступком се у индустрији добија маргарин.

Масти и уља су неполарне супстанце, које се не растварају у води али се растварају у неполарним органским растварачима. Ове супстанце се растварају у детерџентима. Детерџенти су соли алкалних метала и виших масних киселина, настају у реакцији сапонификације.

Саставу ових супстанци одговара формула Значи, однос водоника и кисеоника у овим једињењима је исти као у води (2:1). Зато су та једињења названа хидрати угљеника, односно угљени хидрати.

Како се деле угљени хидрати према сложености?

1. Моносахариди су угљени хидрати који се хидролизом не могу разложити на простије молекуле.

2. Олигосахариди су угљени хидрати који се киселом хидролизом разлажу на два до десет молекула моносахарида.

3. Полисахариди су угљени хидрати који хидролизом дају велики број моносахарида.

Најраспрострањенији представници моносахарида су глукоза (грожђани шећер) и фруктоза (воћни шећер).

Моносахариди су полихидроксилни алкохоли или полихидроксилни кетони. Моносахариди који у својим молекулима садрже једну алдехидну групу називају се АЛДОЗЕ (назив добијају тако што се на име алдехида са истим бројем С-атома дода наставак -оза). Моносахариди који садже једну кето групу у молекулу називају се КЕТОЗЕ (назив добијају тако што се на име кетона са истим бројем С-атома додаје наставак -оза).

- М оносахариди су дифункционална једињења јер садрже две функционалне групе -хидроксилну и карбонилну.

ДИСАХАРИДИ: У свакодневном животу користимо неколико дисахарида. За заслађивање користимо сахарозу. Са млеком у организам уносимо млечни шећер - лактозу.

- Сахароза се налази у шећерној репи и шећерној трсци.

- Сахароза је бела кристална супстанца, слатког укуса, без мириса.

- Веома добро се ратвара у води због присуства великог броја поларних хидрокслиних група.

ПОЛИСАХАРИДИ: Полисахариди су макромолекули изграђени од великог броја остатака истог или различитог моносахарида. Хидролизом полисахарида добија се велики број молекула моносахарида:

Макромолекули полисахарида су основа биљног света. Два најраспрострањенија полисахарида су скроб и целулоза. изграђује ћелијске зидове биљака, док је резервна храна биљака.

Полисахариди немају сладак укус као моносахариди и дисахариди. И скроб и целулоза су изграђени од остатака истог моносахарида - . Намеће се питање у чему се разликују ова два полисахарида? Разлика између скроба и целулозе је у њиховој растворљивости у води. Ову трврдњу ћемо поткрепити следећим огледом:

Исхрана људи и животиња подразумева свакодневну употребу скроба, јер његовом разградњом се добија енергија која је потребна за одржавање телесне температуре и рад мишића. Осим тога скроб се користи за прављење лепка, добијање етанола и као пунилац за боје. Целулоза нема хранљиву вредност, јер у људском организму не постоји ензим који би је разградио, али у организму доприноси другим значајним процесима. Целулоза се користи за израду папира, вате, целофана, експлозива и вештачких влакана.

Аминокиселине су класа органских једињења која изграђују протеине. Аминокиселине су органска једињења чији молекули садрже карбоксилну (-СООН) и амино групу (- NH 2 ) . Дакле, из дефиниције видимо да аминокиселине имају две функционалне групе -карбоксилну групу, која је карактеристична за органске киселине, и амино групу. Када упоредимо формулу амино групе са формулом амонијака, видимо да амино групу можемо објаснити као једновалентни остатак амонијака. Најједноставнија аминокиселина је глицин:

Аминокиселине су кристалне супстанце, беле боје. Добро се растварају у води јер у својим молекулима садрже поларне функционалне групе.

- Одређује присуство две функционалне групе. Све реакције карактеристичне за карбоксилне киселине (стварање естара, соли) карактеристичне су и за карбоксилну групу аминокиселина.

- Аминокиселине се могу двојако понашати и као киселине и као базе јер им базне особине даје амино група. Овај дуализам се најбоље уочава при реакцији две аминокиселине, где се једна аминокиселина понаша као киселина, друга као база. У тој реакцији настаје пептидна веза.

Протеини су полипептиди који садрже велики број остатака аминокиселина везаних пептидним везама. У протеину број остатака аминокиселина може бити од 100 до неколико десетина хиљада. Самими тим је и релативна молекулска маса протеина велика и износи од 10 000 до 1 000 000. Полипептидни низ оваквог молекула може у простору имати различите облике - облик влакна и облик лоптице.

На основу облика молекула протеине делимо на:

- влакнасте или фибриларне,

- лоптасте или глобуларне.

Влакнасти протеини су протеини косе, ноктију, мишића, дакле они су градивни протеини. Лоптасти протеини учествују у процесима у организму нпр. регулишу рад органа (хормони), преносе кисеоник (хемоглобин), преносе лекове у крви (глобулин), штите организам од инфекција (имуноглобулини).

Улога протеина зависи од просторног облика њиховог молекула. И физичке особине протеина зависе од просторног облика молекула. Влакнасти протеини имају чврстину и нерастворни су у води. Лоптасти протеини су растворни у води.

Протеини који при потпуној хидролизи дају само смеше аминокиселина називају се једноставни протеини. Биолошки важни протеини су сложени. Овакви протеини при разградњи дају сем аминокиселина и друге молекуле.

Организам човека не може да синтетише неке аминокиселине. Те аминокиселине се морају путем хране унети у организам и оне се називају есенцијалне или битне аминокиселине.

Витамини су молекули који су потребни организму да би добро функционисао. Постоји тридесет различитих витамина од којих сваки има своју улогу у организму. Витамини имају улогу у развоју нервног система, вида, бројних реакција у организму али и у минерализацији костију.

су органска једињења к oja организам човека није у стању да синтетише изузев витамина К, па се морају путем хране уносити у организам. Витамини настају у биљкама уз помоћ сунца или у бактеријама. У неким случајевим могу настати у људском или животињском организму.

Витамине делимо преме растворљивости на:

растворљиве у води и растворљиве у уљима. Витамини растворљиви у води се после неколико сати излучују из организма,

док се витамини растворљиви у уљима акумулирају у јетри.

Назив је смислио пољски биохемичар Казимир Функ, који је из пиринча изоловао кристалну супстанцу. на латинском значи живот а је додао јер је мислио да припадају класи амина, органских једињења. Тај назив се задржао до данас.

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.title
Биолошки важна једињења - NowComment.com

# data[].attributes.attachment_link.description
Ова једињења у својим молекулима поред водоника, угљеника и кисеоника садрже и неке друге атоме (сумпор, нпр . ). У биолошком смислу ова једињења су важна јер их користе и стварају живи организми. Човек ова једињења уноси путем хране у организам.

# data[].attributes.headline
Александар Ђорђевић

# data[].attributes.subject
Александар Ђорђевић

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Zašto je margarin tako žut, zašto se peciva dižu tokom grejanja, zašto je čokolada tako tvrda i ukusna, zašto kafu i čaj ne napadaju neko duže vreme razne bubice, otkud žele-bombone, kako paštete mogu da stoje na rafovima a ne u frižideru... Mnoštvo pitanja a odgovor je: Zbog raznih supstanci koje se dodaju da sve to bude baš tako a koje se jednim imenom nazivaju aditivi.

U trci za profitom u uslovima jake i nemilosrdne konkurencije na tržištu prehrambrene industrije, mnogi proizvođači posežu za sumnjivim ili čak nedozvoljenim dodacima da bi dostigli odgovarajući oblik, ukus, miris, boju i dali svom proizvodu prirodan izgled, ne vodeći računa o posledicama koje takvi preparati mogu ostaviti na ljudsko zdravlje.

Potrošači ne bi trebalo da strepe od E-brojeva na deklaracijama prehrambenih proizvoda, već od onih koji nisu navedeni. Zbog nepotpune kontrole, naše tržište bi zaista moglo da se smatra idealnim za plasman proizvoda koji ne zadovoljavaju kriterijume Evropske Unije. U tom smislu, priča o bojama za namirnice deo je šire i dobro poznate priče o lošem sprovođenju dobrih zakona.

-Boja je jedna od najvažnijih vizuelnih svojstava hrane, zahvaljujući kome se po nekada opredelimo za odredjeni proizvod pri odabiru i kupovini-

Slika 3. Šareni kolač, napravljen od smese kojoj su dodate različite prehrambene boje, boje za kolače

Veštačke boje su hemijske supstance tačno poznate strukture koje nemaju prehrambene vrednosti, a dodaju se hrani tokom proizvodnje radi dekoracije. Ponekad mogu imati i fiziološko dejstvo, kao npr. β-karoten ( iz crvenog i narandžastog povrća ) se u telu pretvara u vitamin A koji deluje antioksidativno. Boje se označavaju E-brojevima na deklaracijama proizvoda, kao i ostali dodaci hrani. E-broj služi kao potvrda toksikološke evaluacije i klasifikacije pojedinog dodatka. Boje nose oznake od E-100 do E-180, od kojih su neke prirodnog porekla npr. hlorofil (E-141) i karoten (E-160), dok su druge sintetička hemijska sjedinjenja tačno poznate strukture npr. Zeleno S (E-142) i Smeđe FK (E-154).

Kada pogledamo prethodno napisanu podelu vidimo da tu ima kako veštačkih tako i prirodnih aditiva. Treba biti obazriv pri unošenju E brojeva u organizam. Smatra se da je neškodljiva doza ona koja može unositi svakodnevno ceo život. Ispituju se po određenim procedurama i to njihova akutna i hronična toksičnost, kancerogenost, gonotoksičnost, mutagenost, alergogenost...

Prehrambene boje se mogu podeliti prema :

- nerastvorljiva sredstva za bojenje, - pigmenti koji se uglavnom koriste za bojenje površina konditorskih proizvoda

- sredstva za bojenje rastvorljiva u vodi ili mastima. Sredstva za bojenje rastvorljiva u mastima se koriste za bojenje masne hrane (kao što su margarin i sir), a sredstva za bojenje rastvorljiva u vodi za hranu sa visokim sadržajem vode (kao što su voćni proizvodi i napitci).

- kao hrana koja je sama po sebi obojena, - prirodna sredstva za bojenje (ekstrakti repe i kurkume, kao i karoteni)

- sintetička sredstva za bojenje (karotenoidi, trifenilmetan i azo boje).

1.3. Dejstvo boja u životnim namirnicama na ljudski organizam

Na osnovu mnogih istraživanja, naučnici su došli do otkrića kako su neke od boja štetne za ljudski organizam i mogu dovesti do poremećaja njegovog rada.

Evo kako je izvršena podela boja po E brojevima na osnovu njihovog dejstva na ljudski organizam :

Dodaci, koji uzrokuju rak ( kancerogeni ) : E131, E142,

Zadnjih godina, svi dodaci hrani, a posebno boje, intenzivno se istražuju zbog procenjivanja njihove sigurnosti za upotrebu. Mnoge veštačke boje bile su zabranjene u zadnje dve decenije zbog svoje toksičnosti i kancerogenosti (npr. p-dimetilaminoazobenzen ili maslac žuta). Većina boja spada u grupu azo-boja, jer u svojoj strukturi imaju azo grupu (-N=N-) koja deluje kao hromofora. Hromofora je fotoaktivan deo molekula koji apsorbuje svetlost i daje boju nekoj supstanci. Azo-boje se sintetišu iz diazonijevih soli aromatičnih amina i fenola ili anilina.

Veoma je bitna svakodnevna analitička kontrola veštačkih boja, pri čemu se najviše koriste tankoslojna hromatografija ( kvalitativa metoda ) i tečna hromatografija visokog efekta ( kvantitativna metoda ). Razvoj novih analitičkih tehnika određivanja boja ( i ostalih dodataka hrani ) od izuzetne je važnosti za očuvanje zdravlja ljudi, posebno zbog sve češćeg pronalaženja nedozvoljenih boja u namirnicama iz uvoza ( npr. boja Sudan 1 i 4 ).

DMU Timestamp: December 23, 2016 23:00

# data[].attributes.attachment_link.description
Zašto je margarin tako žut, zašto se peciva dižu tokom grejanja, zašto je čokolada tako tvrda i ukusna, zašto kafu i čaj ne napadaju neko duže vreme razne bubice, otkud žele-bombone, kako paštete mogu da stoje na rafovima a ne u frižideru...

# data[].attributes.headline
Надица Стаменковић

# data[].attributes.subject
Надица Стаменковић

# data[].attributes.body
Поздрав свима! Ево мало да се нашалимо и покренемо мале сиве ћелије. :)))

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ovo je pismo koje je napisao italijanski regrut da bi se oslobodio
služenja vojnog roka:

Poštovani gospodine ministre odbrane!

Dozvolite mi da Vam iznesem neke činjenice koje će Vam mnogo šta objasniti u rešavanju mog slučaja. Trenutno čekam poziv za odsluženje vojnog roka u italijanskoj vojsci.

Imam 24 godine i oženjen sam 44-godišnjom udovicom, koja ima 25-godišnju kćerku.

Tu kćerku je oženio moj otac. Tako je otac postao moj zet jer je oženjen kćerkom moje žene. Istovremeno je kćerka moje žene postala moja maćeha.

U januaru smo moja žena i ja dobili sina, postao sam otac. To dete je brat žene moga oca, dakle šurak moga oca. Ali istovremeno je i moj ujak, jer je brat moje maćehe, to jest moj sin je istovremeno i moj ujak.

Dva meseca kasnije i žena moga oca dobila sina, koji je moj brat, pošto je sin moga oca, ali pak takođe i moj unuk, pošto je sin ženine kćerke. Dakle, ja sam brat moga unuka i pošto je muž majke neke osobe istovremeno njen otac, iz toga sledi, da sam otac kćerke moje žene, to jest i brat njenoga sina. Dakle, ja sam svoj sopstveni deda!

Ovim obrazloženjem, poštovani gospodine ministre, molim Vas da me oslobodite vojne obaveze, pošto po zakonu otac, sin i unuk ne mogu istovremeno da služe vojni rok. Molim za razumevanje i povoljno rešenje mog slučaja!

(U dosijeu ovog mladića pisalo je: Osoba je razrešena vojne obaveze zbog psihičkih poremećaja i mentalne nestabilnosti, koji su posledica nesređenih porodičnih odnosa!)

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.description
Ovo je pismo koje je napisao italijanski regrut da bi se oslobodio služenja vojnog roka: Poštovani gospodine ministre odbrane! Dozvolite mi da Vam iznesem neke činjenice koje će Vam mnogo šta objasniti u rešavanju mog slučaja. Trenutno čekam poziv za odsluženje vojnog roka u italijanskoj vojsci.

# data[].attributes.headline
Марија Трујкић

# data[].attributes.subject
Марија Трујкић

# data[].attributes.body
Анализа текста Голуб и пчела

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
How to Comment

Click icons on the left to see existing comments.

Desktop/Laptop: double-click any text or image to start a new conversation (paragraph# for a video).
Tablet/Phone: single click then click on the "Start One" link (look right or below).

Click "Reply" on a comment to join the conversation.

How to Share Documents

1. "Upload" a new document.

2. "Invite" others to it.

# data[].attributes.attachment_link.description
How to Comment Click icons on the left to see existing comments. Desktop/Laptop: double-click any text or image to start a new conversation (paragraph# for a video). Tablet/Phone: single click then click on the "Start One" link (look right or below). Click "Reply" on a comment to join the conversation.

# data[].attributes.headline
Кулонов закон

# data[].attributes.subject
Кулонов закон

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Za opisivanje i objašnjavanje električnih pojava pozivamo se na atomsku strukturu supstance.

U prirodi postoje dva načina naelektrisavanja tela:

- putem elektrostatičke indukcije.

Konvencionalno je usvojeno da se naelektrisanje koje se dobija kada se staklena šipka protrlja svilom označi kao pozitivno, a naelektrisanje koje nastaje kada se šipka od ebonita protrlja krznom kao negativno. Naelektrisanje može da prelazi sa jednog na drugo mesto tela ili sa tela na telo.

Atom se sastoji od jezgra i omotača. Atomsko jezgro sadrži dve vrste čestica približno istih masa: pozitivno naelektrisane protone i neutralne neutrone. Omotač atoma čine negativno naelektrisani elektroni. Količine naelektrisanja elektrona i protona su jednake, ali suprotnog predznaka. Pošto je broj elektrona u omotaču atoma jednak broju protona u njegovom jezgru, to je atom u običnom stanju, električno neutralan. Kada se taj odnos promeni, narušava se ravnoteža. Ako npr. jedan elektron napusti atom, onda taj atom postaje nosilac jednog pozitivnog elementarnog naelektrisanja (pozitivan jon). Takav proces naziva se jonizacija.

Količina naelektrisanja q je kvantitativna mera naelektrisanosti tela odnosno celobrojni umnožak elementarne količine naelektrisanja e, a jedinica je kulon.

Zakon koji definiše uzajamno delovanje naelektrisanih tela (čestica) čije su dimenzije zanemarljive u odnosu na međusobna rastojanja, pod uslovom da se ta tela nalaze u stanju relativnog mirovanja naziva se Kulonov zakon, u čast francuskog fizičara Kulona koji je eksperimentalnim putem otkrio ovaj zakon 1785. godine.

Intenzitet sile kojom uzajamno deluju dva nepokretna naelektrisana tačkasta tela srazmeran je proizvodu njihovih količina naelektrisanja, a obrnuto srazmeran kvadratu njihovog međusobnog rastojanja:

(za vakuum)

dielektrična konstanta vakuuma

1. Elektrostatičke sile od prirode sredine u kojoj se nalaze naelektrisana tela.

2. Kulonov zakon se može veoma široko primenjivati od najvećih rastojanja do rastojanja reda 10 -16 m.

1. Dve kuglice od zovine srži naelektrisane sa q 1 = +20 nC i q 2 = -4 nC nalaze se u vazduhu, rastojanje među njihovim centrima je 2 cm. Izračunati njihovu međusobnu privlačnu silu.

2. Dva jednaka naelektrisanja na 6 cm rastojanja odbijaju se silom od 9·10 -5 N. Izračunati naelektrisanje.

3. Kolikom elektrostatičkom silom deluju, jedno na drugo, dva tačkasta naelektrisanja od po jednog kulona kada se nalaze u vazduhu na međusobnom rastojanju od jednog metra?

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.description
Za opisivanje i objašnjavanje električnih pojava pozivamo se na atomsku strukturu supstance. U prirodi postoje dva načina naelektrisavanja tela: - putem elektrostatičke indukcije. Konvencionalno je usvojeno da se naelektrisanje koje se dobija kada se staklena šipka protrlja svilom označi kao pozitivno, a naelektrisanje koje nastaje kada se šipka od ebonita protrlja krznom kao negativno.

# data[].attributes.headline
Виолета Цвиј

# data[].attributes.body
Виолета Цвијић

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У зору је подно стабла изникао мален Цвет. И тек што је отворио очи, угледао је Стабло.

- Ти си, сигурно, велики Цвет - рече му.
- Не, ја нисам Цвет. Ја сам Стабло - одговори Стабло.

- Каква је разлика између Стабла и Цвета? - упита Цвет.

- Ми Стабла издржимо и најјаче ветрове, а ви, Цветови, прехладите се и од најблажег лахора.

- То је све? - поновно упита Цвет.

- Вас могу убрати и даровати. Вас се може ставити у вазу и неговати. А с нама Стаблима је друкчије. Нас не могу убрати и поклонити.

И не могу нас ставити у вазу и неговати. Ми увек остајемо по страни.

- Зар смо ми Цветови на путу?
- Не, углавном нисте. Али вас примете и када сте далеко од пута. Често вас и погазе. Уосталом, лако је погазити оне који воле, јер они нису заштићени.

- Шта се догоди када неко погази Цвет?
- То се увек сазна. И због тога се може много плакати. Неки и након много времена спомињу прегажен цвет. Нас Стабла нико не може прегазити, али нас и не воле као што воле Цветове.

- Онда си ти - рече му Цвет - изузетак међу Стаблима, јер тебе воли један мали Цвет.

Када је око поднева припекло сунце, Стабло је својом сеном заштитило Цветић.

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.description
У зору је подно стабла изникао мален Цвет. И тек што је отворио очи, угледао је Стабло. - Ти си, сигурно, велики Цвет - рече му. - Не, ја нисам Цвет. Ја сам Стабло - одговори Стабло. - Каква је разлика између Стабла и Цвета? - упита Цвет.

# data[].attributes.headline
Припрема за осми разред основне школе, Србија и Црна Гора у Првом светском рату

# data[].attributes.subject
Припрема за осми разред основне школе, Србија и Црна Гора у Првом светском рату

# data[].attributes.attachment_link.description
NOWCOMMENT - Turning Documents into Conversations®

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Međutim, ovoga puta, bojazan od susreta sa svojom vjerovnicom prenerazi čak i njega samoga, kad je izišao na ulicu.

Uzgred budi rečeno, bijaše on osobito lijep, krasnih tamnih očiju, tamnoplave kose, viši od srednjega rasta, vitak i stasit.

Tako je bijedno bio odjeven, da bi se drugi čovjek, čak i naviknut, ustručavao, da po bijelu danu izlazi na ulicu u takvim dronjcima. Uostalom, ova je gradska četvrt bila takva, da je tu bilo teško nekoga začuditi odjećom. Sjennaja ploščad (Sijenski trg) u blizini, silesija poznatih krčmi, i ponajviše cehovsko, zanatlijsko stanovništvo, zbijeno po tim sredi- šnjim peterburškim ulicama i uličicama, zašarene ponekad opću panoramu takvim likovima, da bi gdjekad pri susretu s nekom spodobom bilo neobično i začuditi se. No u mladićevoj se duši nagomilalo već toliko zlobnog prezira, da se on uza svu svoju, gdjekad jaku mladu osjetljivost, nije ni najmanje stidio svojih prnja na ulici. Drugačije je bilo, kad se sretne s kojim znancem, ili s pređašnjim drugovima, s kojima se uopće nije volio sretati... Ali kad su taj čas, bogzna zašto i kuda, provezli ulicom pijanca u ogromnim taljigama, u koja je bio upregnut golem teretni konj, i pijanac mu na prolasku iznenada doviknuo: "Ej ti, njemački klobučaru!" i razderao se u sav glas, pokazujući na njega rukom, - mladić naglo zastane i grčevito zgrabi svoj šešir. Bio je to visok, okrugao, Zimmermanov šešir, ali već posve iznošen, izlinjao, izrupčan i izmrljan, bez oboda i sasvim nepodobno naheren. Ali ga nije prožimao stid, nego sasvim drugo čuvstvo, nalik na zaplašenost.

- Ja sam to i znao! - šaptao je zbunjen. - Tako sam i mislio! To je najgadnije! Evo ovakva nekakva glupost, ma kakva tričava sitnica može da pokvari svu zamisao!

Jest, suviše je primjetljiv šešir... Smiješan, pa zato i primjetljiv... Uz moje dronjke treba svakako kapa, kakvagod pljosnata pogača, a ne ova nakaza. Nitko ne nosi ovakav šešir, primijetit će me na vrstu daleko i zapamtiti... glavna stvar, zapamtit će onda, i eto dokaza. Treba tu biti što neprimjetljiviji... Sitnice, sitnice, glavna su stvar!... Te sitnice i upropašćuju vazda i sve...

Srce mu je zamiralo i živci drhtali, kad se je približio golemoj kući, koja je jednom stranom gledala na kanal, a dugom na S-u ulicu. Kuća se sastojala od samih malih stanova i bila nastanjena svakakvim obrtnicima, krojačima, bravarima, kuharicama, različitim Nijemcima, djevojkama, koje žive od svog tijela, malim činovnicima, i sve tako. Na obadvoja vrata i kroz obadva dvorišta u kući sve vrvi svijet, što ulazi i izlazi. Služe ondje tri ili četiri pazikuće. Mladić se obraduje, što nije sreo nijednoga, te šmugne neopažen kroz vrata i odmah nadesno uz stube. Stube su bile mračne i uzane, "sporedne", no on je sve to već znao i proučio, te mu se je cio taj smještaj sviđao: u ovakvoj tami nije čak ni radoznao pogled opasan. "Ako se već sada ovako bojim, što bi tek bilo, kad bi se zaista desilo da se prihvatim samoga posla ?..." pomisli on i nehotice, već na trećem katu. Tamo mu zakrče put neki isluženi vojnici, nosači, koji su iz nekoga stana iznosili pokućstvo. Znao je otprije, da u tom stanu stanuje neki činovnik Nijemac s porodicom: "Taj se Nijemac dakle seli sada, te je u trećem katu na tim stubama, na tom koridoru, nastanjen jedini staričin stan; to je dobro za svaki slučaj..." pomisli on opet i zazvoni na staričinu stanu. Zvonce zvekne slabo, kao da nije od mjedi, nego od lima. Po ovakvim malim stanićima u tim kućama skoro su samo ovakva zvonca. Bio je već zaboravio zvuk toga zvončića, i sada kao da mu je taj neobični zvek ujedanput nešto napomenuo i jasno predočio... Toliko mu oslabiše taj mah živci, da je zadrhtao. Za čas se vrata nešto malo odškrinuše: stanarka ogledavaše kroz otvor došljaka s očitim nepovjerenjem i samo su joj se vidjele iz mraka očice, kako sjaju. No kad je smotrila, da je u koridoru mnogo svijeta, ohrabri se i otvori vrata širom. Mladić prekorači prag i uđe u mračno predsoblje, pregrađeno pregradom, za kojom se nalazila malena kuhinja. Starica je šuteći stajala pred njim i gledala ga, kao da ga pita. Bijaše to sitna, suha baka od šezdeset godina, oštrih zlobnih očica, malog, šiljatog nosa, gologlava. Plavušna, prosijeda kosa bijaše dobro namazana uljem. Oko tankoga otegnutoga vrata, koji je ličio na kokošju nogu, omotala je neku flanelsku krpu, a o ramenima joj visi, usprkos žegi, krznen pršnjak, sav iskrzan i požutio. Starica je pokaš- ljivala i ječala. Mladić ju je jamačno pogledao nekim osobitim pogledom, jer u njenim očima sine iznenada ono pređašnje nepovjerenje.

- Raskoljnjikov, student, bio sam kod vas pred mjesec dana, - promrmlja brže mladić i malo se pokloni, jer se je sjetio, da treba biti prijazniji.

- Sjećam se, baćuška, jako se dobro sjećam, da ste bili tu, - progovori starica razgovijetno, ne skidajući kao ni dosad s njegova lica svoj upitni pogled.

- Evo dakle... opet dođoh po isto onakvu poslu... - nastavi Raskoljnjikov, ponešto zbunjen i začuđen staričinom nepovjerljivošću.

„Uostalom, možda je ona vazda takva, a ja to nisam onda primijetio!, pomisli on nevoljko se osjećajući.

Starica pošuti, kao da premišlja, a onda se ukloni s puta, te pokaže na sobna vrata i reče, propuštajući gosta:

Mala soba, sa žutim tapetama, geranijima i muslinskim zastorima na prozorima, u koju je ušao mladić, bijaše taj čas osvijetljena suncem na zalazu. "I onda će sigurno isto ovako svijetliti sunce!..." sine Raskoljnjikovu nenadano u glavi i on ogleda brzim pogledom sve u sobi, da, koliko može, prouči i zapamti razmještaj. No u sobi nije bilo ništa osobito. Pokućstvo i pod bili su otrti, da su sjali; sve se blistalo. "Lizavetin s ogromnim ispupčenim drvenim naslonom, okruglog stola ovalna oblika pred divanom, toaletnog stola s ogledalom kraj zida između prozora, stolica pokraj zidova, i dvije tri jeftine slike u žutim okvirima, koje prikazuju njemačke gospođice s pticama u rukama, - bijaše to sve pokućstvo. U kutu pred malom ikonom gorjelo je kandilo. Sve je jako čisto; i pokućstvo i pod bili su otrti, da su sjali; sve se blistalo, "Lizavetin posao", pomisli mladić. U svemu stanu nema ni trunka prašine. "U pakosnih starih udovica nalazi se ovakva čistoća", nastavi sam sebi Raskoljnjikov i pogleda radoznalo ispod oka na cicani zastor pred vratima u drugu malu sobicu, gdje stoji staričina postelja i komoda, i kamo on nije još nikada zavirio. Sav se stan sastojao od te dvije sobe.

- Što je po volji? - progovori starica oštro, kad je ušla u sobu, stala kao i prije pravo pred njega, te mu se zagledala ravno u lice.

- Platit ću vam kamate još za mjesec dana; strpite se!

- Kako me volja bude, baćuška, ili da se strpim, ili da vašu stvar prodam odmah sada.

- Koliko dajete za sat, Aljona Ivanovna?

- Rubalj i po kamate unaprijed, ako hoćete.

- Rubalj i po! - zavikne mladić.

Starica se maši u džep po ključeve i ode za zastore u drugu sobu. Mladić ostane sam nasred sobe, te stane radoznalo prisluškivati i smišljati. Čuo je, kako je otključala komodu. "Sigurno gornju ladicu", pomisli. "Ključeve ona nosi dakle u desnom džepu... Svi su nanizani na jednom čeličnom kolutiću... A tamo ima jedan ključ, triput veći od svih drugih, sa zupčatom bradom, a taj naravno nije od komode... Ima dakle još nekakva škatulja, ili kovčeg... To je zanimljivo...

Na kovčezima su svagda takvi ključevi... Uostalom, kako je sve to podlo..."

- Ja ću vam, Aljona Ivanovna, ovih dana donijeti možda još jednu stvar... srebrnu... lijepu... dozu za cigarete... dok je dobijem opet od prijatelja.

- No, onda ćemo govoriti, baćuška.

- Zbogom... A vi ste uvijek sami kod kuće, sestrice vaše nema? - zapita on, što god je mogao slobodnije, kad je izlazio u predsoblje.

A naposljetku, već na ulici, uzvikne:

"Oh, Bože, kako je sve to odurno! Ta zar ja, zar ja... ne, to je besmislica, gadarija! - priklopi on odrešito. - I kako mi je takva strahota mogla i pasti na pamet? Evo, za kakvu je prljavštinu prikladno moje srce! Ta to je nadasve prljavo, gnusno, gadno, gadno!... A ja cio mjesec dana..."

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.description
Međutim, ovoga puta, bojazan od susreta sa svojom vjerovnicom prenerazi čak i njega samoga, kad je izišao na ulicu. Uzgred budi rečeno, bijaše on osobito lijep, krasnih tamnih očiju, tamnoplave kose, viši od srednjega rasta, vitak i stasit. Tako je bijedno bio odjeven, da bi se drugi čovjek, čak i naviknut, ustručavao, da po bijelu danu izlazi na ulicu u takvim dronjcima.

# data[].attributes.headline
Бранислава Цуцић Топалов

# data[].attributes.subject
Бранислава Цуцић Топалов

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Author: Бранислава Цуцић Топалов

Цело пролеће и лето ишао је бос, т ек крајем јесени облачио је огромне ципеле које би и многом одраслом биле велике. Отуда ваљда и доби надимак Босоноги.

Годинама покушавам да се сетим његовог имена, па ништа. Нестало је његово име под наслагом дана који су нападали по мени, брату и њему, по свим стварима и људима, од оног дана кад сам га последњи пут видео.

Брату и мени чинило се да без Босоногог свет уопште не би био занимљив, јер он је могао све и знао све, а био је најјачи дечак не само у нашој улици него и у улици која је секла нашу.

Одрасли га нису баш много волели. Говорили су да квари децу, да дружећи се с њим деца постају неваспитана, да од њега уче многе чудне и рогобатне речи. Можда баш зато што су одрасли били против њега, не беше детета које га није обожавало . Било је довољно да прође улицом и зазвижди, онако чудесно како је то само он умео, па да стрмоглавце изјуримо напоље.

Једном га три дана није било . Брат и ја смо се просто разболели од туге, требало је да за неколико дана кренемо са родитељима на море, а Босоногог нигде. Уплашили смо се да га пре поласка нећемо видети . Он се, ипак, појавио. Био је прашњав и изгребан, што је само повећавало нашу радозналост .

- Где си? - упитао га је брат усхићен o - ми се спремамо на море, а тебе нема.

- Лепо. Полио сам га бензином, насуо сам педесет канти бензина.

И, ето, тако, запалио сам шибицу. Пшш. И готово.

- Даље ништа. Остала је само рупа .

- Као пет кућа !? - поправљао ме је брат.

- Као хиљаду и пет кућа ! - рекао је Босоноги презриво.

Босоноги је и те како знао да нас изненади . Увече је звизнуо продорно и брат и ја смо истрчали напоље.

- Децо, да ли знате - питао нас је - да дрвеће ноћу не остаје на истом месту, дрвеће устаје и шета, а тек пред зору се свако дрво врати на своје место .

- Лажеш - рекао је брат ширећи очи од неверице.

- А ви останите целу ноћ будни па гледајте - рекао је Босоноги

До пола ноћи издржали смо заједно на прозору. Дуд у нашем дворишту није се ни померио. Договорили смо се да, пошто нам се приспавало, пазимо на смену. Сваки час смо будили један другог. Дочекали смо зору неиспавани, а дуд се није померио.

- Слагао си нас, целу ноћ смо гледали, а дрво се није помакло .

- Слагао си нас - рекао сам и ја увређено.

- Дуд . Наш дуд - рекао је брат.

Босоноги је пришао дуду и зарезао га мало ножем. Гледали смо запрепашћено. Шта ће с тим? Рекао је наглашавајући сваку реч:

- Ваш дуд је болестан . Он се не креће. Има још само четири дрвета у граду која се не крећу . Болест, ето, то је то !

Рекао нам је још и да ће се наш дуд једнога дана срушити . Толико је болестан . Брат и ја смо га од тога дана једнако обилазили, страхујући да се не сручи на нас . Сасвим заборављајући на дуд, Босоноги нам је рекао :

- Е, то лажеш. Све ти верујем, али, то лажеш! - рекао је брат.

- Ниси га могао дохватити уснама! - сумњичио сам га.

Када ? Одмах ујутро . На растанку нам је рекао да понесемо ужину.

- Ја волим пекмез - рекао је.

Узели смо целу теглу пекмеза и ставили је у очеву торбу . И векну хлеба . И кухињски нож. Пробудили смо се рано и чекали га. Куцнуо је на прозор опрезно да не би пробудио стариј е. Иско чили смо кроз прозор на улицу и кренули . Тек што смо изашли из града, затражио је хлеба и пекмеза. Доручковали смо и кренули даље. Попели смо се на једно брдо . Босоноги је рекао да је то ниско брдо и да он са њега није пољубио небо. Пешачили смо све даље и даље. Ја сам био уморан, а Босоноги је рекао да ће он и брат, ако ја цмиздрим, наставити даље сами.То ме је уплашило и ја сам рекао да никако нисам уморан . Попели смо се на неколико брда, али ниједно није било оно брдо .

Пошто смо, да не бисмо залутали, најчешће ишли друмом, увече нас је стигао отац. Рекао је да неће да нас бије, ни Босоногог, и вратио нас је сву тројицу у град . Мама је плакала :

- Казала сам да се не дру же са Босоно гим.

Ујутру се Босоноги прикрао нашем прозору само на толико да нам каже:

- Замислите, децо, одмах иза оног брда испред кога су нас стигли било је оно брдо, оно на коме сам пољубио небо!

- Их, штета ! - рекао је брат разочарано.

Поподне смо кренули на море. Било је све на своме месту . Помислио сам да нас је Босоноги слагао и да није запалио море. Али брат је мислио друкчије.

- Питаћемо оца - рекао је - мени се чини да има неколико мора.

- Тата, да ли има више мора или само једно?

- Има много мора, а не само једно - рекао је отац.

- Ето видиш ! Босоноги је запалио једно море, то није ово, он је запалио неко друго море.

DMU Timestamp: November 03, 2016 14:13

# data[].attributes.attachment_link.description
Цело пролеће и лето ишао је бос, т ек крајем јесени облачио је огромне ципеле које би и многом одраслом биле велике. Отуда ваљда и доби надимак Босоноги. Годинама покушавам да се сетим његовог имена, па ништа.

# data[].attributes.headline
Валентина Кнежевић

# data[].attributes.subject
Валентина Кнежевић

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
How to Comment

Click icons on the left to see existing comments.

Desktop/Laptop: double-click any text or image to start a new conversation (paragraph# for a video).
Tablet/Phone: single click then click on the "Start One" link (look right or below).

Click "Reply" on a comment to join the conversation.

How to Share Documents

1. "Upload" a new document.

2. "Invite" others to it.

# data[].attributes.attachment_link.description
How to Comment Click icons on the left to see existing comments. Desktop/Laptop: double-click any text or image to start a new conversation (paragraph# for a video). Tablet/Phone: single click then click on the "Start One" link (look right or below). Click "Reply" on a comment to join the conversation.

# data[].attributes.headline
Поставите линкове ка својим радовима  овде и обавезно се потпишите.

# data[].attributes.subject
Поставите линкове ка својим радовима  овде и обавезно се потпишите.

# data[].attributes.headline
О чему да пишете?

# data[].attributes.subject
О чему да пишете?

# data[].attributes.body
Ово је простор за све наше идеје, коментаре у вези са радовима и алатима за анализу текста.