# data[].attributes.body
* Intro Hinduismen där vi går igenom grunderna.
* Hinduiska gudar och diskussion om Gudsbegreppet

# data[].attributes.body
*Hinduismens olika vägar till att nå befrielse
* Kastsystemet
* Arbete med Clio online

# data[].attributes.body
* Intro Buddhismen
* 4 ädla sanningarna
* Olika inriktningar: Mahayana, Theravada
* Lektion i Meditation

# data[].attributes.body
* Olika heliga texter
* Kastsystemet
* Arbete med Clio online

# data[].attributes.body
* Hinduismen och Buddhismens etik
* Film om Thaibuddhismen

# data[].attributes.body
Repetition inför prov

# data[].attributes.attachment_link.title
Digitala Läromedel - Clio – Making kids smarter

# data[].attributes.attachment_link.description
Vi tror på lärande. Vi tror på människor. Vi tror på teknik. Inte minst tror vi på dig och att vi tillsammans kan få alla barn att lära mer.

# data[].attributes.body
Skriv ner hur du upplevde att meditationen var.

# data[].attributes.headline
Vägar till att nå befrielse inom Hinduismen

# data[].attributes.subject
Vägar till att nå befrielse inom Hinduismen

# data[].attributes.body
1. Handlingens väg
2. Hängivenhetens väg
3. Kunskapens väg

# data[].attributes.body
Se pedagogisk planering

# data[].attributes.body
* Samsara
* Sanatana Dharma
* Reinkarnation
* Karma
* atman
* anatman
* Moksha
* Nirvana
* Brahman
* Dhalit - oberörbar

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hinduismens historia

Hinduismen är en riktigt gammal religion - förmodligen den äldsta som fortfarande utövas idag - med rötter i den kultur som blomstrade kring floden Indus i norra Indien (nuvarande Pakistan) ca 2500- 1600 år före vår tideräkning. Själva namnet "hinduism" kommer dock från 1800-talet och var ett samlingsnamn britterna gav den religionsutövning som de såg i Indien när de koloniserade landet. Hinduism betyder egentligen "Indiens tankesystem/åskådning". Själva kallar hinduerna gärna sin lära för santana dharma (den eviga läran) och menar att den alltid funnits.

Hinduismen har ingen grundare och det är därför svårt att säga exakt när den har uppstått. Religionen är ett tankesystem som vuxit fram och förändrats under en lång period och de äldsta rötterna återfinns alltså i den gamla högkulturen kring floden Indus förgreningar där det bland annat fanns bebyggelse med tegelhus, ordnade vägnät och avancerade vattensystem. Vi vet inte så mycket om den religiösa kulten från denna tid, men arkeologiska fynd pekar på att den troligtvis innehöll vatten- och reningsritualer samt dyrkan av fruktbarhetssymboler.

Det är dock en kulturblandning som inträffade för cirka 3600 år sedan som brukar räknas som hinduismens "födelse". Cirka 1600 år före vår tideräkning hade civilisationen kring Indus genomgått stora förändringar och ett folk som kallade sig arier (=ädla) flyttade in i området, och spred sig nedåt den indiska halvön. I blandningen mellan den befintliga och den inflyttade kulturen uppstod den tidiga hinduismen. I äldre forskning antog man att arierna invaderade området, medan man i nyare forskning finner det mer troligt att klimatförändringar som resulterade i översvämningar ledde till högkulturens fall och att arierna, som tros komma från trakterna nära dagens Turkiet, började bebo området efter detta. Oavsett vilket övertog arierna makten och satte sig själva högst. Åren mellan 1600-500 före vår tideräkning brukar kallas för vedisk tid och den räknas som den första perioden i hinduismens historia.

Under vedisk tid var offrandet centralt och offerprästerna hade stor makt. Man har inte funnit några tankar om återfödelse nedtecknade från denna tid, utan förmodligen koncentrerade sig folk på livet "här och nu". Man tillbad många gudar och en av de viktigaste var krigs- och åskguden Indra som hade många likheter med Tor och Zeus i nordisk respektive grekisk mytologi. Tjuren var ett viktigt djur. Arierna hade fört med sig skriftspråket sanskrit och religiösa skrifter (Vedaböckerna) började författas. Det infördes även en stark social hierarki under denna tid vilken lade grunden för det hinduiska kastsystemet.

Omkring år 500 före vår tideräkning inleddes en ny epok i hinduismens historia. Under den här tiden blev tankegångar om återfödelse och ahimsa (icke-våld) viktiga hos olika indiska tänkare, och en filosofi om den personliga själen (atman) och världssjälen (brahman) lyftes fram. Det uppstod nya religioner, som den asketiska rörelsen Jainism där man praktiserade mycket strikt ahimsa, och Buddhism som följde Buddhas lära. Den vediska religionen tappade väldigt många anhängare under en period till förmån för de nyare religionerna och kom att utövas mest ute på landsbygden. Men under århundradena som följde började man tillämpa de nyare tankegångarna och kombinera dem med den gamla tron och då blev hinduismen åter den mest dominerande, om än "spretiga" religionen i Indien. I denna nyare hinduism trodde man på reinkarnation - återfödelse. Offrandet tonades ner och andra gudar än de gamla intog platsen som mest centrala, och flera av de viktigaste gudarna under denna tid är fortfarande de mest populära idag.

På 800-talet levde en teolog som hette Shankara, som lyckades "sy ihop" de många och spretiga hinduistiska traditionerna till en mer sammanhängande religion. Han menade att trots olika krokiga vägar så strävade alla indiska traditioner mot det gemensamma målet: Moksha. Många av Shankaras tankar känns igen i dagens hinduism.

Hinduismen och samhället

Det hinduiska samhället har en väldigt tydlig klassindelning i form av ett kastsystem där det kast, alltså den sociala grupp man föds in i, kommer att vara den grupp man tillhör resten av livet. Det som styr vilket kast (eller "varna" som är den benämning hinduerna själva använder) man hamnar i är vilken karma man har med sig från tidigare liv, och det kast/varna man fötts till är därmed det man förtjänat. (Karma förklaras närmare i inledningen av "österländska religioner" och i "hindduismens trosuppfattning".) Kastsystemet grundar sig på Manus lag i Veda-skrifterna och bygger på en indelning av fyra huvudgrupper varav den första är den högsta: 1) Brahmaner - de styrande, t.ex präster, ministrar, astrologer och lärare, 2) Kshatriyas - de krigande, t.ex militär och polis, 3) Vaishyas - de närande, som ansvarar för ekonomi, jordbruk, handel och bankväsende och 4) Shudras - de tjänande, alltså servicefolket, som mekaniker, städare, vårdare, byggare, artister och konstnärer. Dessa fyra huvudgrupper har undergrupper - så kallade jatis. Man talar alltså om att man tillhör en speciell jati.

Utanför de fyra kastnivåerna finns "de oberörbara" - de kastlösa. De arbetar med orena saker som ingen med kasttillhörighet befattar sig med, t.ex. beredning av djurhudar och latrintömning. Idag kallas en oberörbar vanligen för dalit, som betyder förtryckt. Ca 17-20 % av hinduerna är daliter, och de kan utestängas från vissa utbildningar, bli förvägrade att hyra/köpa bostad i många områden och kan vägras inträde i vissa tempel där daliter inte är önskvärda. Mahatma Gandhi, som ledde indiernas obeväpnade kamp mot frigörelse och självständighet från kolonialmakten genom ahimsa som ledstjärna, kallade de kastlösa för "harijans" - guds barn. Han kämpade bland annat emot fattigdom, för kvinnors rättigheter och emot diskriminering på grund av kast. Frigörelsekampen gav resultat: Indien blev självständigt 1947. Året efter mördades Mahatma Gandhi.

Det är idag förbjudet i lag att diskriminera någon på grund av kasttillhörighet i Indien. Officiellt avskaffades systemet 1950, men i realiteten är systemet är djupt rotat och lever kvar, framför allt på landsbygden. Såväl barn som vuxna är där noga med vem de kan och vem de inte kan umgås med, äta hos, bjuda hem och tala med. Det är i princip otänkbart att gifta sig utanför sin egen kast och om det görs kan paret fördrivas av föräldrarna och övriga lokalsamhället - det har även hänt att paret dödats.

I Indien är det vanligt att se kringströvande kor i samhället, inte bara på landet utan även på gatorna i städerna. Det är gamla, improduktiva kor som inte längre ger någon mjölk och som då släpps lösa och får ströva runt tills de självdör. Det finns också härbärgen för sjuka och herrelösa kor. Att döda en ko är absolut otänkbart för en hindu eftersom kon är ett heligt djur som till och med står över människan i status. Man talar om kons fem nyttigheter: 1) hon är mor till dragoxarna som används i jordbruk och till transporter, 2) mjölken är en viktig proteinkälla, 3) smöret (ghee) används i religiösa ritualer, 4) gödseln används som gödning, bränsle och byggnadsmaterial och 5) urinen är renande.

Hinduismens trosuppfattning

Hur man ser på gud/det gudomliga inom hinduismen beror på vilken inriktning man har. Generellt kan man dock säga att gudssynen är panteistisk, vilket innebär att gud genomsyrar allt. Brahman, världssjälen, finns precis överallt: i minsta lilla sandkorn, sten, träd, djur och människa. Hinduismen är även en polyteistisk religion med en enorm mångfald av gudar - flera tusen, eller flera hundratusen som det hävdas ibland. En del gudar är väldigt små och relativt okända och dyrkas kanske bara lokalt i någon by, medan andra är större och kända bland alla hinduer. De tre största gudarna är Brahma, Vishnu och Shiva.

Brahma är skaparguden och brukar avbildas med fyra ansikten. Han är känd och viktig men inte särskilt dyrkad då han drar sig tillbaka efter sin skapelse och sedan förhåller sig passiv till det skapade. Vishnu är däremot en populär och ofta tillbedd gud som upprätthåller balansen i tillvaron och håller ordning i världen. Han avbildas ofta med en plym av sju heliga kobror ovanför huvudet. Vishnu kan uppenbara sig som avatar - alltså födas på jorden som människa - och detta har han gjort flera gånger, bland annat som Krishna, Rama och Buddha. En del hinduer tolkar det så att Jesus var en av Vishnus avatarer, och man tror att Vishnu i framtiden, om ca 427 000 år, kommer att uppenbara sig som avataren Kalki och avsluta nuvarande tidsålder, för att inleda en ny cykel av tidsåldrar. Guden Shiva är också populär och tillbedd. Han brukar avbildas med en kobra runt halsen, en treudd i handen och ett leopardskinn runt höfterna. Ibland avbildas han som dansaren Nataraja i en ring av eld. Han är ganska komplicerad då han står för både förstörelse och återskapande, fruktbarhet och död, kaos och nyordning. När Shiva symboliserar manlig energi har han sin motpol i Shakti - den kvinnliga energin. Shiva symboliserar också det andliga och den sanna verkligheten medan Shakti symboliserar det världsliga - illusionen Maya. Shivas hustrus mörka version är den brutala dödsgudinnan Kali , avbildad med lång, röd tunga och avhuggna människohuvuden i händerna. Då hon uppenbarar sig som god hustru till Shiva kallas hon Parvati. Shiva och Parvati har en son tillsammans som har elefanthuvud och som är mycket populär. Han kallas Ganesha.

Man kan betrakta gudarna som enskilda gudomligheter, vilket är vanligt i den folkliga tron ute på landsbygden, men många hinduer ser snarare gudarna som olika aspekter av Brahman, världssjälen. Precis som en människa har olika roller i livet i relation till andra, till exempel gentemot vänner, föräldrar, syskon och barn, i arbetsliv och övrigt offentligt liv etc, så kan man se det som att en och samma gudomlighet visar sig i olika skepnader - olika roller. I den meningen skulle hinduismen kunna kallas monoteistisk på liknande vis som kristendomen är monoteistisk i sin treenighet med fadern, sonen och den helige anden. Ett annat monoteistiskt drag inom hinduismen är bhaktifromheten (hängivenheten) gentemot en enskild , personlig gud. Krishnadyrkan är ett vanligt exempel på bhakti.

När den fysiska kroppen dör tror hinduer att atman (själen) fortsätter att existera och vandrar vidare för att födas igen i en ny kropp. Detta kallas reinkarnation - återfödelse. Man kan återfödas som människa eller djur och vad man återföds som beror på den karma man samlat på sig under livet. Karma är den moraliska naturlag som allt liv lyder under. Allt man gör får konsekvenser - dåliga gärningar ger dålig karma som påverkar negativt senare i livet eller i nästa existens, liksom bra karma ger gott tillbaka. Att nå frälsning, det yttersta målet i tillvaron, innebär att bryta samsara, återfödelsens kretslopp. Då förenas den individuella atman (själen) med brahman (världssjälen). Det finns olika vägar för att nå detta mål, förknippade med olika intellektuella, andliga, känslomässiga och kroppsliga övningar.

Gärningarnas väg (karma yoga) fokuserar dharma - de religiösa plikterna. Man ska noggrant utföra böner, offer- och reningsritualer och utföra osjälviskt arbete. Fem regler skall följas: 1) inte skada något levande väsen, 2) inte ljuga, 3) inte stjäla, 4) inte leva okyskt och 5) vara givmild.

Kunskapens väg (jnana yoga) innebär att man strävar efter insikter via studier av de religiösa och filosofiska skrifterna och genom meditation, för att lära sig se verkligheten så som den är - alltså att kunna se igenom mayas (illusionens) slöja. Denna väg utövas mest av intellektuella.

Fromhetens väg (bhakti yoga) handlar om tillit och kärlek till en enda gudomlighet, som är personlig (till exempel Krishna). Målet kan vara att efter kroppens död få vistas nära den tillbedda guden. Ett upprepande av det heliga namnet - guds namn - som ett mantra är vanligen viktigt för frälsningen.

Övningarnas väg (hatha yoga) går ut på att lära sig behärska kroppen - även inre organ som vanligen anses ligga bortom viljans makt - och därigenom gradvis befria sig från kroppens fysiska begränsningar. Genom att övervinna fysiska begränsningar med mental styrka kan man nå ett meditativt tillstånd där maya övervinns och man når upplysning.

Hinduismens texter

Ingen annan religion i världen har en så rik skriftskatt som hinduismen. Samtliga texter är skrivna på sanskrit - det språk arierna förde med sig. Sanskrit talas dock inte idag utan läses bara i religiösa sammanhang, vilket kan jämföras med latinets roll i katolska kyrkan.

De viktigaste skriftsamlingarna är: Vedaböckerna, med bland annat Rigveda som beskriver den tidiga hinduismen med offerkulten och Upanishaderna, med den "nyare" formen av hinduism med reinkarnation, ahimsa, atman och brahman. Det stora eposet Mahabarata innehåller Bhagavadghita - hinduernas kanske mest älskade skrift, som handlar om hur guden Vishnu uppenbarar sig som Krishna och hjälper krigaren Arjuna genom moraliska samtal om plikter, hängivenhet och kärlek till gud.

Berättelser ur de heliga skrifterna är väldig populära och kända hos allmänheten. Det görs mängder av tv-serier, filmer och serietidningar om gudaberättelserna, vilka ofta är äventyrliga till sin karaktär. Se trailern för en animerad serie om Vishnu-avataren Krishnas äventyr som barn här

Att leva som hindu

Vardagliga ritualer för en hindu är att återkommande utföra puja (andakt). Det kan ske i ett tempel men utförs vanligtvis i hemmet vid ett litet altare med gudabilder och statyer och man kan då tända rökelse och offra blommor och lite ris till guden/gudarna. Ibland beger man sig till en helig guru eller en helig symbol för gud i form av en staty för att få darshan. Det betyder i princip att skåda och framför allt bli sedd av det gudomliga.

Eftersom det finns så många gudar i hinduismen och alla har sina speciella högtidsdagar som uppmärksammas så finns det många tillfällen att fira under året. De flesta av gudarna är dock lokala och firas inte överallt - högtider som firas av alla i den hinduiska världen är färre. Några värda att nämnas är Diwali, Holi och Janmastami. Diwali är det indiska nyåret - en ljusfest då man tänder ljus, avfyrar fyrverkerier och ger varandra gåvor. (Se hur diwali firas här). Holi är en färgsprakande fest (ursprungligen hållen till Krishnas ära) och skolbarn kan bland annat spruta ner sina lärare och andra med röd färg som symboliserar lycka, och man går i karnevalstågsliknande processioner med smyckade kor och elefanter täckta i färgglada tyger och blommor. (Se hur Holi firas här). Janmastami firas till minne av Krishnas ankomst till jorden och man placerar då en Krishnastaty, som tvättas och pyntas, på en flotte i en flod eller sjö till allmän beskådan.

En hindu ur den högsta kasten, brahminkasten, är vegetarian. Det hänger ihop med ahimsa - icke våldsidealet. Vegetarianism är vanligt även i andra kaster, men de lägsta kasterna och kastlösa kan äta kött. Reningsritualer är viktiga och vanliga i många sammanhang. Hinduer börjar gärna varje morgon med ett renande, rituellt bad. Astrologi har stor betydelse för många hinduer. Man rådfrågar gärna stjärnorna inför viktiga beslut i livet.

Livet består av olika stadier och med varje stadium följer olika plikter. Barn och ungdomar befinner sig i studiestadiet. Då ska man studera vedaskrifterna och lära av och respektera sina föräldrar och lärare, och leva kyskt (utan sex). Efter giftermål följer familjestadiet då man tar hand om hem och barn och strävar efter materiell välgång, samt bejakar sin sexualitet (gäller främst män). I det tredje stadiet, då barnbarnen kommit, inträder eremitstadiet då man lever i sexuell avhållsamhet och ägnar sig mer åt religionen och börjar förbereda sig för livets slut. Det tredje stadiet kan gå över i ett fjärde: då lämnar mannen hemmet för att försöka nå moksha i detta liv. Dessa män betraktas som heliga och kallas sadhus. De kan leva ute i skogen eller vid ett tempel. De sadhus som når upplysning kallas jivanmukta.

Övergångsriter som firas är födelse, namngivning, flickors pubertet, snörceremonin, giftermål och död. Snörceremonin utförs då pojkar i de tre översta kasten i tonåren får inträde till studier av de heliga skrifterna, undervisas av en guru (andlig lärare) och avger löfte om att leva i celibat till de gifter sig. De bär vita bomullssnören runt överkroppen som tecken på att de uppnått religiös mognad. Giftermålet är den kanske viktigaste riten i livet. Det är vanligast att äktenskapet är arrangerat och att föräldrarna till brudparet kommit överens om giftermålet, oftast efter att ha rådfrågat en astrolog om både ungdomarnas lämplighet för varandra och ett lämpligt bröllopsdatum. Bröllopet brukar vara en stor fest där brudparet bjuder många gäster: 200-1000 personer är ingen ovanlighet. Brudens föräldrar står för kalaset och det är även en starkt rotad tradition att de ska betala hemgift till brudgummens familj - en kostnad som ibland kan vara väldigt betungande för brudens föräldrar. Hemgiftsystemet avskaffades 1961 men lever kvar och officiellt är då hemgiften en frivillig gåva från brudens föräldrar till hennes man. Det är dyrt att ha många döttrar som ska giftas bort och är en av anledningarna till att många önskar sig söner då de väntar barn, och i modern tid har detta lett till att en del föräldrar efter fosterdiagnostik där man fått se barnets kön väljer att abortera om det är ett flickfoster.

Hinduisk begravning innebär vanligtvis kremering, förutom riktigt heliga män/gurus som anses ha fått en andliggjord kropp och jordbegravs. Efter kremering sprider man askan i en flod - allra helst i den heliga floden Ganges om möjligheten finns. Att dö vid Ganges strand och brännas där, helst i den heliga staden Varanasi, är eftersträvansvärt för många.

Hinduismen idag

Hinduismen har idag mellan 900 miljoner och en miljard anhängare. De allra flesta bor i Indien, men även på andra platser i världen. I Nepal är hinduismen statsreligion och den tamilska befolkningens på Sri Lanka är hinduer (även om övriga landet är buddhistiskt). Hinduismen är utbredd i Indonesien - t.ex. på Bali. I övriga delar av världen länder är det mest invånare med indisk bakgrund som utövar religionen.

I väst har vi också en hinduisk nyreligiös rörelse som grundades 1966 av A.C. Bhaktivedanta Swami Prabhupada, en indisk guru (andlig lärare/vägvisare) som emigrerade till USA. Rörelsen kallas Hare Krishna, eller det mer officiella namnet ISKCON - International Society for Krishna Consciousness. I Sverige har Hare Krishna uppemot tusen anhängare idag. Övriga svenska hinduer har indisk bakgrund och uppskattas uppgå till 6000-10 000 personer. De bor främst i de större städerna som Stockholm, Göteborg och Malmö, men även i Uppsala, Mariestad, Borås, Trollhättan och Jönköping. Det finns hindutempel i Stockholm, Göteborg och Mariestad.

I modern tid har hinduismens tankesystem inspirerat många västerlänningar. Kanske för att den är ett flexibelt trossystem med mer utrymme för variation än vad de traditionellt västerländska religionerna som kristendomen har, och i den meningen är tolerant och inkluderande istället för missionerande. Uppfattningen om livets ständiga kretslopp och att allt levande hör samman är också tilltalande för många i väst då hinduismens tankesystem harmoniserar med en ökande medvetenhet om jorden som ekologiskt system med ändliga resurser. Hinduismens vördnad för allt levande och icke-materiella ideal kan ställas i kontrast till vad som kan kännas som masskonsumtion och hysterisk jakt på tillväxt i västvärlden.

Vill du läsa mer om hinduismen kan du hitta mer information här:

# data[].attributes.attachment_link.description
Hinduismens historia Hinduismen är en riktigt gammal religion - förmodligen den äldsta som fortfarande utövas idag - med rötter i den kultur som blomstrade kring floden Indus i norra Indien (nuvarande Pakistan) ca 2500- 1600 år före vår tideräkning.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Omkring 500 år före vår tideräkning föddes det i Lumbini i Norra Indien (nuvarande Nepal) en liten prins av Shakyaklanen som fick namnet Siddharta Gautama. Kort efter födelsen dog hans mor. Enligt legenden sägs pojkens far, som var en rik och mäktig furste, ha låtit spå pojkens framtid redan innan födelsen och fått två möjliga levnadsöden presenterade för sig. Pojken skulle bli en rik och mäktig furste som sin far, eller så skulle han bli en stor andlig ledare. Eftersom Siddhartas far önskade att sonen skulle bli lik honom själv bestämde han att Siddharta aldrig skulle få tillfälle att fundera över livets svårare sidor eftersom det skulle kunna leda till att han hamnade i andliga grubblerier och blev världsfrånvänd. Siddharta fick därför växa upp i en lyxig men mycket isolerad palatsmiljö innanför murarna på sin fars ägor. Där fick han roa sig med trevliga och bekymmerslösa aktiviteter dagarna i ända och endast unga, glada och vackra personer omgav honom. Han till och med gifte sig och fick barn i denna isolerade lyckobubbla.

Men så kom det sig att Siddharta vid några tillfällen sökte sig utanför palatsets murar. Det sägs att fyra symbolladdade möten med världen utanför ledde till en livskris. Han mötte en åldrande människa, en sjuk människa och såg en död människa och kom till insikt om att ålderdom, förmodligen sjukdom och definitivt död skulle drabba honom själv, hans hustru och barn och alla han kände - precis alla människor. Denna insikt vände upp och ner på hela hans värld och vid det fjärde mötet, med en asket som dragit sig undan det världsliga livet för att ägna sig åt andliga övningar, kände Siddharta att han behövde göra likadant. Han lämnade sin familj och palatset för att söka livets mening, 29 år gammal.

Till en början levde han som de asketiska männen gjorde. De ägnade sig åt stränga andliga övningar och var helt världsfrånvända under långa perioder medan de bara mediterade. De var utmärglade eftersom de knappt åt någon mat och enligt legenden ska Siddharta ha levt på ett riskorn per dag. Tiden förflöt men Siddharta kom ingen vart i sin andliga strävan. Så en dag sägs han ha lyssnat till en musiklärare som undervisade sin elev om hur denne skulle spänna strängarna på sitt instrument. Läraren gav rådet att varken spänna för hårt eller för löst, eftersom båda gav dålig ton, utan försöka hitta en perfekt balans för en bra ton. Dessa ord väckte tankar hos Siddharta om att han kanske "spände sina strängar" för hårt. Tidigare, då han levt i palatset, hade han däremot spänt dem för löst. Efter dessa funderingar slutade han leva extremt asketiskt och eftersträvade istället balans i tillvaron. Siddharta började äta måttligt, varken i överflöd som under palatslivet eller som under asketismens självsvält; han tillät sig vila om kroppen behövde det och han mediterade och ägnade sig regelbundet åt andliga övningar. Denna gyllene medelväg ledde honom mot målet och en dag, då han satt och mediterade under ett träd i Bodh Gaya i delstaten Bihar i Indien, sägs han ha nått total insikt. Siddharta hade blivit Buddha - den upplyste.

Kring Buddha samlades lärjungar som ville ha råd om hur de skulle nå samma mål som honom. De följde honom och lyssnade till hans predikningar och visdomsord, och när Buddha dog 80 år gammal såg hans efterföljare till att allt Buddha hade sagt skrevs ner. Vad Buddha undervisade om utgör grunden i den buddhistiska läran.

Buddhismen vann många anhängare och blev under en period den dominerande religionen i Indien. Den spreds också österut och fick fäste i bland annat Kina, Japan och Sydostasien, där den fortsatte vara starkt förankrad och i många länder blev statsreligion. I Indien är dock buddhismen en minoritetsreligion idag, och har så varit alltsedan den reformerade hinduismen återvann sin dominans i området (se hinduismen).

Buddhismen och samhället

Buddhismen har utvecklats på lite olika sätt i olika delar av Asien, och typiskt för religionen är att den anpassat sig genom att ta upp drag ur den lokala kulturen samtidigt som den behållit sin unika karaktär. De två huvudinriktningarna är Theravada och Mahayana. Den senare har flera förgreningar, bl.a. Vajrayana och Zenbuddhism.

Theravada (de äldstes lära) är den inriktning som ligger närmast den ursprungliga läran. Det är svårt att nå upplysning - i princip omöjligt om man inte lever ett strikt liv som munk - och när man väl nått dit återföds man inte. Ibland kallas inriktningen "Hinayana" av mahayanabuddhister, men det betyder "den lilla farkosten" och kan tolkas lite nedsättande (eftersom det är så svårt att nå Nirvana) och bör ej användas. Theravadabuddhism utövas i Thailand, Sri Lanka, Burma, Laos och Kambodja.

Mahayana (den stora farkosten) är en inriktning som visserligen bygger på theravadas lära men betraktar buddha som gudomlig och i vissa fall tillber honom som en gud. Man antar också att man efter upplysning kan välja att inte uppgå i Nirvana utan återfödas som bodhisattva - alltså en upplyst människa som ägnar livet åt att hjälpa andra att nå upplysning. Mahayanabuddhism utövas i bl. a Kina, Vietnam, Korea och Japan.

Den japanska formen av Mahayana kallas för Zenbuddhism. Här är meditationen central och målet är att nå en intuitiv förståelse av tillvaron. Denna insikt kallas satori. Det finns två huvudvägar inom zen: kampsport (att bli ett med utövandet - handlar mycket om koncentration och självbehärskning) och koan (att genom paradoxala gåtor och logiska motsägelser befria medvetandet från Mayas slöjor).

Vajrayana (diamantfarkosten), eller lamaism är en tibetansk form av mahayanabuddhism som ibland kategoriseras som buddhismens tredje huvudinriktning. Man använder sig mycket av mantran (formler och upprepande av texter) och mandalas (avancerade mönster) för att häva Mayas slöjor. De andliga lärarna - som ibland sägs vara bodhisattvor - är viktiga för att hjälpa andra nå insikter och komma vidare mot upplysning, och de kallas lamor. En lama känner på sig var han kommer att återfödas och meddelar de övriga munkarna detta innan han dör. Något/några år efter lamans död, beroende på när han sagt att han ska återfödas, letar munkarna efter nyfödda barn på den plats där han sagt att han ska återfödas. Man väljer ut några möjliga kandidater som efter ytterligare några år får genomgå olika tester för att se om någon är den återfödde laman. Då en kandidat kvalificerat sig som mest trolig får detta barn flytta till klostret och växa upp där och få den döde lamans titel. Det är en stor ära för en familj om en lama återfötts i den så även om det är svårt för föräldrarna att skiljas från sitt barn är de glada för barnets skull.

Den nuvarande ledaren för den tibetanska buddhismen är Dalai Lama. Han lever för närvarande i landsflykt i Norra Indien (eftersom Tibet är ockuperat av Kina) och bedriver därifrån en ahimsakampanj för ett självständigt Tibet.

Buddhismens trosuppfattning

En buddhist söker sin tillflykt till "de tre juvelerna":

Buddha - den upplyste
Dharma - hans lära eller väg.
Sangha - den buddhistiska gemenskapen, särskilt de som nått insikt, men även den breda sanghan av alla som följer Buddhas väg.

En viktig del av Buddhas Dharma var den insikt han nådde om De fyra ädla sanningarna. Dessa är centrala inom buddhistisk tro:

1. Sanningen om lidandet - Allt är ett lidande. Även positiva upplevelser bär med sig lidande eftersom lyckan någon gång tar slut.

2. Sanningen om lidandets orsak - Anledningen till att allt blir ett lidande är begäret - livstörsten. Vi vill ha ut en massa saker av livet, och när vi inser att ingenting är bestående innebär detta ett lidande.

3. Sanningen om lidandets upphävande - Det går att utplåna begäret: att släcka livstörsten

4. Sanningen om vägen till lidandets upphävande - För att utplåna begäret måste man gå den åttafaldiga vägen. Den brukar symboliseras av ett hjul med åtta ekrar.

Den åttafaldiga vägen innebär: 1 rätt åskådning (kunskap), 2 rätt sinnelag (beslut), 3 rätt tal, 4 rätt handlande (inte döda, inte stjäla, inte göra sexuella utsvävningar), 5 rätt levnadssätt (tillämpa ahimsa), 6 rätt strävan (avhålla sig från starka sinnesrörelser och dåliga upplevelser), 7 rätt vaksamhet (medvetenhet), 8 rätt försjunkande (meditation).

Buddhismen sägs ibland vara en ateistisk religion, men skulle kanske snarare kallas agnostisk. För Buddha var eventuella gudar ointressanta, oavsett om de existerade eller inte, eftersom han ansåg man måste söka sig mot upplysning i sitt inre, genom meditation och insikt. Att vända sig utåt och offra eller be till någon gud skulle inte leda någonvart.

Liksom i hinduismen tror man på reinkarnation - återfödelse. Filosofiskt så tänker man sig dock inom den ursprungliga theravadaläran att atman, den individuella själen, materialiseras i samma stund som den fysiska kroppen blir till, och upplöses i samma stund den fysiska kroppen dör. Det som blir länken mellan två liv är karman från det förra livet. Det är inte vi själva som individuella själar som återföds, utan den karma en individ samlat på sig under ett liv påverkar hur en ny individ formas i ett nytt liv. Dock har många buddhister ändå en uppfattning om att det är någon form av personlig själ som återföds - åtminstone är det tanken i mer folklig tro.

Att nå frälsning är liktydigt med att nå upplysning och uppgå i Nirvana. Nirvana kan förklaras i negationer - alltså som "något som inte är" - en tomhet och en total motsats till livet. Nirvana sägs vara ett utslocknande. Den kedja av karma som reinkarneras bryts och ger inte upphov till någon ny födelse.

Tripitaka (sanskrit)/ Tipitaki (pali) - "De tre korgarna": Rätternörets korg (munkregler), lärotalens korg (predikningar av Buddha och andra framstående munkar) och "tilläggets korg" (filosofiska resonemang av framstående munkar som levde de närmaste seklerna efter Buddha)

Dharmapadda: består av 423 versrader som många buddhister kan utantill. Det mest centrala avsnittet handlar om de fyra sanningarna.

Kung Milindas frågor: skrevs ca år 100 före vår tideräkning. Ger en annan syn på atman (den personliga själen) än hinduismen. Atman existerar inte utanför kroppen och vandrar inte vidare. Karma ger upphov till återfödelse, men man kan mer se det som att karma ser till att lågan från ett ljus tänder ett annat ljus med sin energi.

För alla troende buddhister gäller levnadsreglerna: inte döda, inte stjäla, inte leva i sexuell omoral, inte ljuga samt inte berusa sig. För munkar och nunnor gäller reglerna: helt avstå från sex, inte äta efter kl 12 på dagen, inte hänge sig åt dans, musik eller teater, inte använda parfym eller smycken, inte ligga i bekväma sängar och inte äga pengar.

En del buddhister är vegetarianer på grund av medlidandet med alla varelser och idealet att inte bruka våld (ahimsa). Men Buddha förespråkade att varje människa ska följa sitt förnuft och komma till insikt om hur hon ska leva. Man ska följa det egna samvetet, även vid val av mat och dryck. Förutom munkarnas förbud att äta efter kl 12 på dagen finns alltså inga egentliga restriktioner.

Äktenskap är ingen religiös handling, och det finns inga religiösa regler för hur giftermål går till: det är en sekulär, borgerlig ceremoni. Däremot är det inte ovanligt att man efter vigseln uppsöker ett buddhistiskt kloster för att låta en munk välsigna äktenskapet, och få moraliska råd för det framtida livet tillsammans.

Klostret besöks även vid andra familjehögtider. När barn ska få sitt namn brukar man ha en ceremoni där. Barnen kan också under en period undervisas i klostret. I Thailand är det inte ovanligt att unga pojkar under en period i livet lever som noviser i ett munkkloster för att undervisas i den buddhistiska läran.

När en buddhist dör är det vanligaste begravningssättet kremering, men även jordbegravning förekommer - bland annat i Kina och Vietnam. Under döendet och strax efter döden har inträffat skall helst en buddhistisk munk eller någon närstående till den döende hålla buddhistisk andakt och läsa ur skrifterna.

Högtider som firas inom buddhismen är nyår, varje fullmåne samt Buddhas födelse, upplysning och död. För theravadabuddhister är Vesakfesten den främsta högtiden. Då firas, på en och samma dag, Buddhas födelse, upplysning och ingång i Nirvana. Alla går klädda i vitt och ger allmosor till klostren och de fattiga, och man delar med sig av mat och dryck. Hälsningar skickas till släktingar och vänner. Alla ska visa godhet och medkänsla. Lär dig mer om Vesak här

Det finns idag ca 500 miljoner buddhister i världen. Det innebär att var 8:e människa är buddhist. De flesta lever i Asien, men buddhismen är en växande religion i västvärlden. Många västerlänningar tilltalas av buddhismen. En känd amerikansk buddhist är skådespelaren Richard Geere. Claes Malmberg är en annan för oss svenskar känd buddhist.

Sverige har flera buddhistiska församlingar, från Luleå till Malmö, och de flesta är anslutna till Sveriges Buddhistiska Samabretsråd (SBS) som bildades 1992-1993 och fick statligt erkännande 2005.

Vill du läsa mer om buddhismen hittar du mer information här:

# data[].attributes.attachment_link.description
Omkring 500 år före vår tideräkning föddes det i Lumbini i Norra Indien (nuvarande Nepal) en liten prins av Shakyaklanen som fick namnet Siddharta Gautama. Kort efter födelsen dog hans mor. Enligt legenden sägs pojkens far, som var en rik och mäktig furste, ha låtit spå pojkens framtid redan innan födelsen och fått två möjliga levnadsöden presenterade för sig.

# data[].attributes.attachment_link.title
Från Sverige till himlen - Del 2: Hinduism

# data[].attributes.attachment_link.description
Under ett och ett halvt år har programledaren Anna Lindman Barsk rest Sverige runt för att möta människor som låter religion och andlighet styra sina liv. För trots att Sverige är ett av världens mest sekulariserade länder är intresset för andlighet stort. Hinduism. Hur är det att vara hindu i Jönköping år 2012?

# data[].attributes.body
1. Vad kännetecknar en god buddist?
2. Varför får kvinnor inte vidröra munkar, och hur löser man det praktiskt?
3. Vad är en retreat?
4. Hur kommer det sig att det finns så många theravada-buddister i Sverige?
5. Vad offrar kvinnan i filmen – ge några exempel!

# data[].attributes.body
Indiens oberörbara

# data[].attributes.attachment_link.title
Från Sverige till himlen - Del 3: Thaibuddhism

# data[].attributes.attachment_link.description
Under ett och ett halvt år har programledaren Anna Lindman Barsk rest Sverige runt för att möta människor som låter religion och andlighet styra sina liv. För trots att Sverige är ett av världens mest sekulariserade länder är intresset för andlighet stort. Thaibuddism.