# data[].attributes.body
Výkup víček - Odpaďáček (odpadacek.cz)
Sběrná místa pro víčka | Budu Pomáhat (budupomahat.cz)
Klikni a pomáhej!

# data[].attributes.headline
Pijte vodu z kohoutku. Nezapomeňte, že voda z kohoutku má často lepší kvalitu než ta balená! Neznáte podmínky skladování. Plast mění svou povahu podle vnějších podmínek.

# data[].attributes.subject
Pijte vodu z kohoutku. Nezapomeňte, že voda z kohoutku má často lepší kvalitu než ta balená! Neznáte podmínky skladování. Plast mění svou povahu podle vnějších podmínek.

# data[].attributes.body
Další spotřebu můžeme eliminovat díky tomu, že si na nákupy budeme nosit vlastní tašku.

Není také od věci se při nákupu vždy zamyslet, zda si ten sáček opravdu musíte vždy vzít…

Dejte si tašku ke vchodovým dveřím a do kufru auta.

Pořiďte si malou skladnou a lehkou látkovou tašku, kterou udržujte stále v kabelce, kufru či pracovní tašce. Po vyložení nákupu ji hned do kabelky vraťte.
Nejlepší cesta k životu bez odpadu, je nevytvářet ho.

# data[].attributes.body
Plasty v oceánech

# data[].attributes.attachment_link.title
KONEC SVĚTA V ROCE 2050 │ Plasty v oceánech

# data[].attributes.body
Třídění plastů v České republice

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Je to tak, plasty patří neodmyslitelně k dnešní době a od jejich vynálezu v roce 1831, kdy byl vynalezen styren, „ušly" dlouho cestu. Svět plastů se značně proměnil - vzniklo mnoho druhů plastů s různorodými vlastnostmi a jejich vývoj neustále pokračuje.

Primární surovinou pro výrobu plastů je ropa, na jejich výrobu jí ročně připadne cca 8 % celosvětové produkce a spotřeba plastů neustále roste. Co to znamená? Rovnice je poměrně jednoduchá - z plastového výrobku, nebo třeba obalu, se poté, co nám doslouží, stane odpad.

Vydejme se se Samosebou.cz za poznáním cesty plastu vytříděného do kontejneru na plastový odpad přes jeho svoz a dotřídění až po jeho opětovné využití ve formě nového produktu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jaká je cesta plastového odpadu? - Samosebou.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Je to tak, plasty patří neodmyslitelně k dnešní době a od jejich vynálezu v roce 1831, kdy byl vynalezen styren, „ušly" dlouho cestu. Svět plastů se značně proměnil - vzniklo mnoho druhů plastů s různorodými vlastnostmi a jejich vývoj neustále pokračuje.

# data[].attributes.body
Postavení České republiky v nakládání s plasty v rámci Evropské unie.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Svět proti plastu

Evropa se jednorázových plastů zbaví do dvou let, Indie do roku 2022

Plastové výrobky na jedno použití jsou v nemilosti. Zůstává po nich totiž zbytečný odpad, který mimo jiné škodí v mořích. Stále více zemí tak vymýšlí způsoby, jak se jich zbavit. S nejrozsáhlejší strategií zatím přišla EU, jednorázové plasty chce ale vymýtit třeba i Indie.

Indie končí s jednorázovými plasty. Země, jejíž města jsou kvůli všudypřítomným hromadám smetí zosobněním celosvětového problému s odpady, se chystá vyhlásit zákaz používání některých jednorázových plastových výrobků už 2. října. Na toto datum připadá 150. výročí narození duchovního vůdce Mahátmy Gándhího. Rozhodnutí vlády oznámil premiér Naréndra Módí, který už dříve v létě řekl, že jeho země se chce jednorázových plastů zcela zbavit do roku 2022. Indie se tak staví vedle Evropy do pozice nejprogresivnějších velmocí, které bojují proti plastovému znečištění. S EU už Indie v této oblasti spolupracuje. Evropské technologie a zkušenosti například pomáhají při čištění indické řeky Gangy, která vedle čínské Jang-c'-ťiang patří mezi nejvíce znečištěné vodní toky světa.
(Pozn. red.: Po zveřejnění článku vyšlo najevo, že Indie zákaz šesti druhů plastových výrobků - plastových tašek, kelímků, talířů, malých lahví, brček a některých sáčků - prozatím odkládá. Chce prozatím pouze posílit existující předpisy týkající se výroby a používání některých výrobků, jako jsou polyethylenové sáčky nebo polystyren. Vláda chce také zlepšit povědomí o problematice plastů, informovala agentura Reuters.)
K boji proti jednorázovým plastům se připojují i další země. Letos v březnu se státy OSN dohodly, že jejich spotřebu výrazně sníží do roku 2030. Právě Indie a EU, ale také většina ostatních států chtěly přijmout odvážnější závazek a nejproblematičtějších jednorázových výrobků se do roku 2025 zcela zbavit. Rozhodnutí ale podle ekologických organizací zablokovaly Spojené státy. Právě USA s některými zeměmi západní Evropy jsou dnes přitom největšími producenty plastového odpadu. V přepočtu na jednoho obyvatele tam dosahuje roční spotřeba plastů okolo 100 kilogramů. To je výrazně víc než právě třeba v Indii nebo jiných asijských zemích, které produkují okolo 20 kg na obyvatele za rok.

Česko se - pokud jde čistě o plastové obaly - pohybuje pod evropským průměrem. Roční spotřeba plastových obalů u nás dosahuje asi 22,5 kg na hlavu. Průměrný Evropan pak za sebou nechá asi 32 kilogramů plastových obalů ročně. Jak ukazuje infografika, největšími producenty odpadu z plastových balení jsou v Evropě Irové.

Minimálně třetina Evropanů se už nějakou dobu používání jednorázových plastů vyhýbá, ukázal v roce 2017 průzkum Eurobarometru. Lidé se jednak obávají vlivu plastů na své zdraví (74%, v Česku 73%), ale především jejich dopadu na životní prostředí (87% Evropanů, 84 % Čechů). Ve snaze obejít plasty tak lidé přecházejí na jiné materiály jako papír či dřevo, nebo se soustředí na opakované používání plastových i jiných obalů, aby odpad vůbec nevznikl. Na tom staví i evropská strategie pro plasty, která zatím celosvětově představuje nejrozsáhlejší plán, jak se s plastovým znečištěním vypořádat. Do deseti let mají být podle ní všechny plastové obaly v EU recyklovatelné nebo znovuvyužitelné.

Restaurace bez zbytečných plastů

Nejvíce pozornosti zatím vzbudil evropský seznam jednorázových plastových výrobků, které už mají dostupné alternativy a od roku 2021 se nebudou moci prodávat. Patří mezi ně jednorázové plastové talíře, příbory, brčka, nápojová míchátka nebo boxy na jídlo a pití z polystyrenu. Firmy tak dostaly dva roky, aby se na změnu připravily. Některé z nich už plasty postupně vyřazují. "Jsme si vědomi stopy, kterou na planetě zanechává naše podnikání, a proto se již dlouhodobě zabýváme tím, jak ji zmenšit. Na naší strategii omezování plastů jsme začali pracovat již před dlouho tím, než se toto téma začalo objevovat v médiích. V různých fázích rozpracování a testování máme plán náhrady plastových obalů za alternativní. Příkladem již provedených změn mohou být dřevěná míchátka, která v České republice máme už více než 20 let. Stejně tak papírové tašky na objednávku s sebou nebo držáky na nápoje z recyklovaného papíru," říká například ředitelka PR a komunikace McDonald's v České republice Zuzana Svobodová.

Na konci loňského roku McDonald's v Česku přestal používat plastové kelímky u džusů a šejků. Ročně se díky tomu podle Svobodové ušetří 42,8 tun plastu. Dalších asi 11,5 tun plastového odpadu ročně má pomoci ušetřit nový kelímek na zmrzlinu McFlurry, který nemá plastové víčko a je doplněn lehčí plastovou lžičkou. "Kromě toho nyní testujeme ve 20 tuzemských restauracích papírová brčka místo plastové varianty. Na konci tohoto testu vyhodnotíme, zda je zavedeme plošně po celé republice. V momentě, kdy by kompletně nahradila plastovou variantu, omezí český McDonald's produkci plastů ročně zhruba o dalších 15,1 tun plastu," říká Svobodová. Na nadnárodní úrovni už McDonald's testuje i variantu kelímku s pítkem na bázi papíru, která by umožnila se brčkům zcela vyhnout.

Evropské země mají také do deseti let zajistit, že se zpět vysbírá 90 % plastových lahví od pití. Pomoci jim k tomu mohou například systémy zálohování, které už fungují v Chorvatsku, Dánsku, Estonsku, Finsku, Litvě, Německu, Nizozemsku nebo Švédsku. Minimálně třetina materiálu pro výrobu lahví také musí pocházet z již recyklovaného plastu. V tomto směru si své závazky stanoví i některé velké firmy. Výrobce a distributor Coca-Coly v Česku a celé střední a východní Evropě, společnosti Coca-Cola HBC, si tak například do roku 2025 předsevzala, že z recyklovaného materiálu nebo materiálu pocházejícího z obnovitelných zdrojů bude vyrábět 35 % svých PET lahví. Chce také pomáhat se sběrem odpadu v rozsahu odpovídajícím 75 % obalů používaných pro její nápoje.

Kroky EU směřující ke konci jednorázových plastů
Základní fakta

Země EU a europoslanci na jaře 2019 schválili omezení nejčastějších jednorázových plastů.

Výrobky, které mají dostupné alternativy, se už nebudou moci prodávat vůbec.

Tato legislativa (směrnice) pokrývá 70 % plastových výrobků tvořících odpad v moři.

Přijatá pravidla teď členské státy přejímají do svých národních předpisů (mají na to čas do jara 2021).

Podle výpočtů Evropské komise se díky tomu předejde ekologickým škodám, které by Evropu jinak do roku 2030 stály 22 miliard eur.

Směrnice mimo jiné upozorňuje na to, že bioplasty nelze počítat jako náhražky jednorázových plastů (= jsou také zakázané).

O jaké výrobky jde a co se má s jednorázovými plasty stát
Změny týkající se jednorázových lahví:

do roku 2029 mají členské země zajistit, že 90 % plastových lahví od pití se vysbírá zpět (například tak, že zavedou zálohování - to už existuje v Chorvatsku, Dánsku, Estonsku, Finsku, Litvě, Německu, Nizozemsku, nebo Švédsku)

do roku 2030 mají být plastové lahve vyráběny alespoň z 30 % z recyklovaného plastu

od roku 2024 musí být plastová víčka u těchto lahví připevněna k nádobě

Některé výrobky se už nebudou moci od roku 2021 prodávat:

tyto výrobky se už budou muset vyrábět z jiných materiálů, například ze dřeva nebo papíru

jednorázové plastové talíře, příbory, brčka, nápojová míchátka, tyčky k balónkům, plastové vatové tyčinky, boxy na jídlo a pití z polystyrenu

U některých výrobků musí členské země zajistit postupné snížení spotřeby:

státy mohou například usnadnit využívání alternativních či zálohovaných obalů, nebo používání jednorázových výrobků zpoplatnit

týká se plastových nádob na potraviny a nápojových kelímků

Výrobci se mají podílet na nákladech spojených s nakládáním s odpady, úklidem či osvětovými opatřeními a dostanou pobídky k vývoji šetrnějších alternativ:

týká se nádob na potraviny, sáčků a obalů od brambůrků, cukrovinek apod., nápojových obalů a kelímků, cigaretových výrobků s filtry, vlhčených ubrousků, balónků a lehkých plastových tašek

Některé výrobky dostanou označení s návodem, jak se má odpad z nich odstraňovat, informacemi o přítomnosti plastů a dopadech na životní prostředí:

vztahuje se na hygienické vložky a tampony, vlhčené ubrousky, tabákové výrobky s filtry a nápojové kelímky

Osvěta:

země EU musí zvyšovat informovanost o negativních dopadech vyhazování plastů na jedno použití, o možnostech opětovného používání a o nakládání s odpady z plastových výrobků

Nakupování bez obalu

Vedle používání udržitelnějších a alternativních materiálů ovšem v dnešní společnosti sílí snaha vyhnout se používání jednorázových výrobků úplně. Také evropská strategie vede státy k tomu, aby usnadnily třeba využívání zálohovaných nápojových kelímků a plastových nádob na potraviny. V Česku už dnes působí systémy vratných kelímků Otoč kelímek a GoCup, které působí v několika tuzemských městech. Jeden zálohovaný kelímek dokáže nahradit až 500 jednorázových, kterých se u nás spotřebuje asi 350 milionů ročně. Denně se také v Česku vyhodí okolo 54 tun jednorázových obalů na jídlo. Tomu zase pomáhají předcházet systémy vratných obalů Rekrabička a Vratné misky.

Do systému Otoč kelímek se zapojila i síť "cirkulárních" (tedy "oběhových") kaváren v Praze, která se snaží snížit odpad v celém provozu kavárny. Z dosavadních zkušeností vzniklo i desatero cirkulární kavárny, které je k dispozici ke stažení. Často prý není potřeba hledat složité postupy. "Naše zapojené kavárny například jednoduše přestaly používat plastová brčka a další jednorázové plasty. A málokterý zákazník s tím měl problém. Třeba brčka jsou víceméně zbytečná v naprosté většině případů jejich používání," vysvětluje Barbora Kebová z Institutu cirkulární ekonomiky (INCIEN), který za projektem cirkulárních kaváren stojí. Velké množství plastu lze ušetřit také při nákupu mléka ve vratných nádobách či velkých kanystrech nebo pytlích. Středně velká kavárna totiž spotřebuje okolo 100 litrů mléka týdně. "Dvě z našich kaváren začaly mléko odebírat v pětilitrových plastových pytlích. Jsou sice jednorázové, ale množství použitého materiálu je nesrovnatelně nižší, než kdyby ho nakupovaly v plastových lahvích nebo kartonech," říká Kebová.

Klasické kavárny a restaurace mají ve snaze zbavit se jednorázových plastů a dalších odpadů lepší výchozí pozici než řetězce rychlého občerstvení, ve kterých jsou jednorázové obaly přímo součástí obchodního modelu. "Životní prostředí nám není lhostejné a jsme si vědomi toho, že množství našeho odpadu není zanedbatelné," říká Zuzana Svobodová z McDonald's. "Proto postupně navyšujeme podíl obnovitelných a k přírodě šetrnějších variant obalů. Zároveň nám ale záleží i na našich zákaznících a jejich pohodlí. Úplné vyřazení některých jednorázových obalů není zatím příliš reálné, ale nové cesty stále hledáme," dodává. Postup je podle ní často složitý kvůli náročnému procesu výběru dodavatele. "Záleží nám na tom, v jakých podmínkách se konkrétní obal vyrábí, zda suroviny pro jeho výrobu pocházejí z udržitelného zdroje, zda lidé, kteří ho vyrábí, mají důstojné pracovní podmínky a zároveň zda je nás dodavatel schopen zásobovat ve velkém množství, v prvotřídní kvalitě konzistentně v čase," vysvětluje Svobodová. Většina z vysbíraného odpadu v restauracích McDonald's přitom pochází z materiálů na bázi papíru (88%). Firma ho dále posílá k recyklaci nebo k energetickému využití, stejně jako většinu dalšího odpadu, který se v restauracích vytřídí (v průměru 85 kg na jednu restauraci denně).

Pro jednotlivce a domácnosti, které se chtějí zbytečných odpadů úplně zbavit, se ale cesty postupně usnadňují. V Česku se například rozrůstá síť bezobalových obchodů, které lze vyhledávat na webu projektu Reduca. Svou síť stáčíren má i výrobce ekologické drogerie a kosmetiky Tierra Verde. "Od září 2016 jsme ušetřili 250 800 kilogramů obalového plastu - jednak zaváděním bezobalového prodeje, a také náhradou plastového obalu za papír tam, kde je to možné. V současné době lze naše čisticí a prací prostředky bezobalově zakoupit asi na 200 místech v Česku a na Slovensku, mimo jiné také ve třech prodejnách dm drogerie v Praze na Chodově, Pankráci a Černém mostě," říká Nataša Foltánová z Tierra Verde.

Proč je potřeba dávat pozor na bioplasty

Bioplasty se vyrábějí například z kukuřičného škrobu nebo kyseliny polymléčné (PLA). Pro životní prostředí často představují ještě větší problém než "normální" plasty. Proč:

Nelze je recyklovat spolu s "normálními" plasty ve žlutém kontejneru, protože recyklační proces není uzpůsoben na jejich kombinování = když se bioplasty hodí do žluté popelnice, znehodnocují celou várku.

Tváří se jako kompostovatelné (= zcela rozložitelné), ale vědecké studie ukazují, že v přírodě zůstávají mnoho let, nebo se rozpadnou na menší částice, které vůbec nezmizí. Nepatří tedy ani do kompostu.

Zbavit se jich lze v podstatě jen spálením.

Je těžké je od "normálních" plastů odlišit.

Konec vývozů do Číny

Evropa musí svůj plastový problém vyřešit i kvůli tomu, že asijské země dávají postupně najevo stále větší nechuť použité plasty z jiných částí světa dovážet a zpracovávat. Asi 85 % vysbíraného plastového odpadu z EU putovalo až do roku 2018 do Číny, která ovšem právě loni přestala plastový odpad dovážet. Podobným směrem se vydává například Malajsie.

Celkem za sebou Evropané každoročně nechají asi 26 milionů tun použitého plastu. To váhou odpovídá více než bilionu půllitrových plastových lahví, tedy více než dvěma tisícům lahví na jednoho Evropana ročně. Největší měrou se na tvorbě plastového odpadu podílí plastové obaly (58 %). Průměrně se jich v Evropě 42,5 % zrecykluje. V Česku je to dokonce 59 %, což naši zemi řadí na čtvrtou nejlepší příčku v Unii. Každý obyvatel Česka přitom každý rok vytřídí průměrně 14 kilogramů plastů. K energetickému využití podle Eurostatu směřuje asi 32 % plastových obalů v EU. V Česku je to necelých 13 %.

Nejběžnější odpad na plážích? Cigaretové nedopalky

Seznamu zakázaných jednorázových plastů už v EU předcházela směrnice směřující k omezení igelitových tašek z roku 2015. Jednotlivé země samy rozhodují o tom, jakým způsobem jejich spotřebu sníží. Většina to řeší zpoplatněním tašek, které od ledna 2018 zavedla i Česká republika. Jen během prvního roku se pak jejich množství podařilo snížit na polovinu, spočítalo ministerstvo životního prostředí. V některých evropských zemích se jejich spotřeba snížila podle výpočtů Evropské komise ve srovnání s rokem 2016 až o 90 %.

Šampiony v zákazech výroby, distribuce a používání jednorázových plastových tašek jsou ale africké země. Kvůli méně efektivnímu systému svozu a zpracování odpadů je v řadě afrických států množství odpadků v ulicích nepřehlédnutelné a obtěžuje místní obyvatele, kteří zákazy vítají. Nestojí jim v cestě ani zástupci místního průmyslu, protože v Africe se vyrábí jen 1 % jednorázových plastů na světě. Naopak v Asii, která stojí za čtvrtinou světové výroby plastů, je zakazování složitější. Indonésie například v roce 2016 zpoplatnila jednorázové plastové tašky ve 23 velkých městech. I přes velký úspěch (v Jakartě si plastovou tašku nevzalo 40 % spotřebitelů a množství odpadu z jejich používání se snížilo o 55 %) program skončil po uplynutí zkušební doby 3 měsíců kvůli protestům ze strany obchodníků. Země se v současné době k zpoplatnění jednorázových plastových tašek vrací. Úplný zákaz byl zaveden na ostrově Bali, nicméně změny jsou pomalé a dále se potýkají s nevolí obchodníků.

Navzdory časté představě tvoří plastové tašky jen menší část plastových odpadů plovoucích v mořích a oceánech. Alespoň pokud vycházíme z každoročních dobrovolnických sběrů odpadků na plážích. Na pobřežích Evropy tvoří igelitky asi jen 5 % plastového odpadu, ačkoliv třeba u Baltského moře jejich podíl stoupá k 10 %. Nejběžnějšími plastovými odpadky jsou cigaretové filtry. Loni tvořily na evropských plážích třetinu a na březích Černého moře dokonce polovinu plastového smetí. Nedopalky ale panují i v globálním měřítku. Při loňském celosvětovém sběru odpadu pořádaném americkou nevládní organizací Ocean Conservancy se jich na pobřežích vysbíralo více než 2,4 milionu. Významnou kategorií odpadků jsou také jednorázové plasty pro přenášení nebo konzumaci nápojů. Víčka (téměř 7 %), brčka a míchátka (téměř 5 %), láhve (2,5 %) a kelímky a jejich víčka (1,5 %) dohromady tvoří asi 16 % plastového odpadu na evropských plážích.

Odpady se do oceánů dostávají ze skládek, skrz toky řek a odvodňovací kanály, při povodních, rybaření či těžbě, nebo je odhodí lidé na plážích. Ročně se přitom do oceánu dostane tolik plastových odpadků, jako kdyby se tam každou minutu vyklopil plný nákladní vůz. Při rychlosti, s jakou vyhazujeme produkty z plastů, může být do roku 2050 v oceánu dokonce více plastů než ryb. V mořích přitom plasty zasahují asi 700 druhů zvířat, včetně těch ohrožených. Ročně například plastový odpad zabíjí milion mořských ptáků. Zvířata se do odpadků mohou zamotat, poranit se o ně nebo si je splést s potravou. Plasty také mohou kontaminovat vodu nebo přímo organismus zvířete toxickými látkami. Zvlášť to platí třeba u zmíněných cigaretových filtrů - jeden nedopalek vyloučí podle studie San Diego State University za 24 hodin do 1 litru vody tolik chemikálií, že je smrtelná pro polovinu ryb.

# data[].attributes.attachment_link.title
Svět proti plastu - Evropa se jednorázových plastů zbaví do dvou let, Indie do roku 2022

# data[].attributes.attachment_link.description
Plastové výrobky na jedno použití jsou v nemilosti. Zůstává po nich totiž zbytečný odpad, který mimo jiné škodí v mořích. Stále více zemí tak vymýšlí způsoby, jak se jich zbavit. S nejrozsáhlejší strategií zatím přišla EU, jednorázové plasty chce ale vymýtit třeba i Indie.

# data[].attributes.body
Podívej se na video, jak lze doma šetřit plastem

# data[].attributes.body
Kupování potravin i drogistického zboží jde bez obalu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jsme nezisková organizace, která zkoumá a vyvíjí způsoby, jak co nejúčinněji předcházet vzniku odpadu.

Kdo jsou lidé obaloví a kolik odpadu vytvoří za rok?*

*statistiky roční produkce komunálního odpadu v ČR, zdroj: ČSÚ 2017

Lidé obaloví přišli, aby nám připomněli, že produkce komunálního odpadu stále roste a že každý Čech ho v průměru vytvoří tolik, že ho za tři dny obalí až po hlavu. Stali se proto hlavními protagonisty naší osvětové kampaně cosemistalo.cz , kde se dozvíte více o nich i o lidech bezobalových.

Zero Waste je přístup k životu, který usiluje o minimalizaci vzniku odpadu. Nenechte se odradit nulou v názvu. Ta je spíše symbolickým a motivačním ideálem k redukci naší ekologické stopy v co největší možné míře - a ta může být pro každého jiná. Zero Waste je ojedinělý návod, jak svůj život přetvořit v jednodušší, radostnější a zodpovědnější bytí. Více se dozvíte na stránkách Bezobalu o Zero Waste, kde je k shlédnutí i přednáška světové ikony Zero Waste, Bey Johnson, která roční odpad své čtyřčlenné rodiny vměstná do jedné zavařovačky. Jak na to, se dozvíte v její knize Domácnost bez odpadu a na našich workshopech.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jsme nezisková organizace, která zkoumá a vyvíjí způsoby, jak co nejúčinněji předcházet vzniku odpadu. Kdo jsou lidé obaloví a kolik odpadu vytvoří za rok?* *statistiky roční produkce komunálního odpadu v ČR, zdroj: ČSÚ 2017 Lidé obaloví přišli, aby nám připomněli, že produkce komunálního odpadu stále roste a že každý Čech ho v průměru vytvoří tolik, že ho za tři dny obalí až po hlavu.

# data[].attributes.body
Jak omezit plast ve škole.

# data[].attributes.body
Méně znamená více.
9 způsobů, jak omezit ve svém životě plast.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nálepka na sběrných nádobách

Informace, podle kterých byste se měli při třídění plastu řídit, naleznete přímo na sběrných nádobách . Na kontejnerech jsou umístěny nálepky, které přesně popisují, co do nich patří a co ne.

Kam patří

Plast se třídí do žlutých 1 100 l sběrných kontejnerů, nebo se dá odnést na sběrný dvůr.

Co patří do kontejnerů

PET lahve i s víčky, sáčky, folie, plastové kelímky, polystyren, plastové obaly a výrobky, hliníkové plechovky od piva a nápojů, kovové obaly (obaly od potravin např. konzervy).

Co nepatří do kontejnerů

Linoleum a jiné výrobky z PVC, novodurové potrubí, obaly od nebezpečných látek, molitan, mastné plastové obaly.

Do kontejneru na plasty lze vhodit výrobky s tímto označením (číslo je umístěno ve známém trojúhelníčku a pod ním slovní označení).
Upozornění: Obaly a PET lahve je nutno sešlápnout, aby se ušetřilo místo v kontejneru pro další odpady.

Plasty se svezou na dotřiďovací linku ve Vyškově (proklik na dotřiďovací linku), kde se ručně vytřídí jednotlivé druhy plastů. Poté se roztříděné plasty lisují do balíků a odvážejí ke zpracování na recyklační linky, kde se zpracovávají. Každý druh plastu se zpracovává trochu jinou technologií. Souhrnně jde ale o procesy vyčištění od nečistot, mletí a drcení, mísení a posléze tavení a výrobu plastových granulí. Ty se pak spolu míchají a znovu taví a z roztaveného materiálu se pomocí vzduchu vytlačují, vyfukují anebo vstřikují výrobky do požadovaného tvaru. Plasty se dají recyklovat i chemicky. Pomocí pyrolýzy se odpad rozloží na jednoduché látky (kapalné a plynné uhlovodíky). Další využití plasty nacházejí při výrobě tuhého alternativního paliva, které se nejčastěji spaluje v cementárnách.

Co se z recyklovaných materiálů vyrábí

Z PET lahví se vyrábí vlákna pro textilní průmysl (výplně přikrývek, spacáků, bund). Z fólií a sáčků se opět vyrábí sáčky, fólie a pytle. Ze směsi plastů se pak vyrábí různé výrobky, jako odpadkové koše, plotové desky, zatravňovací dlaždice, zahradní nábytek apod.

Co vše můžeme třídit

Využitelné složky odpadu tj. papír, plast, sklo (bílé i barevné), nápojové kartony a kovové obaly můžete odkládat do barevných 1 100 l kontejnerů na sběrných hnízdech přímo v místě svého bydliště. Tyto složky odpadů je možné odevzdávat i na sběrných dvorech.

Kontejnery tříděného odpadu

Třídíte správně?

V případě, že si nejste jistí, do které nádoby odpad vhodit, může Vám pomoci náš stručný rádce.
STÁHNOUT LETÁK V PDF

# data[].attributes.attachment_link.description
Informace, podle kterých byste se měli při třídění plastu řídit, naleznete přímo na sběrných nádobách . Na kontejnerech jsou umístěny nálepky, které přesně popisují, co do nich patří a co ne. Plast se třídí do žlutých 1 100 l sběrných kontejnerů, nebo se dá odnést na sběrný dvůr.

# data[].attributes.body
Jak z toho ven?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Revoluční vynález 19. století - plast - se postupně stává naším úhlavním nepřítelem. A jeho armáda je nepředstavitelně obrovská. K dnešnímu dni se totiž vyrobilo přes 8,3 miliard tun plastů, polovina z toho přitom jen v uplynulých 15 letech. Celých 6,3 miliard tun skončilo jako odpad. Leží v nezměněné podobě na skládkách, převaluje se mezi vlnami v oceánech, v útrobách vodních tvorů nebo leží ve škarpě nedaleko vašeho domova. Tento masivní problém měly vyřešit biologicky rozkladné hmoty. Výrobci tak dnes klasické "zlé" plasty ve velkém mění za bioplasty a spotřebitelé je kupují s hřejivým pocitem, že pomáhají matičce Zemi. Co když ale vše není tak zelené a "bio", jak se zdá?

Téma bioplastů je dnes palčivé a diskutované na všech eko-frontách. Jedni je škodlivostí staví na roveň plastům a zpochybňují jejich rozložitelnost. Druzí v nich stále vidí udržitelný materiál budoucnosti. Jak to s nimi tedy je? Jsou pro planetu jen další časovanou bombou jako jejich vydědění plastoví příbuzní? Rozloží se? A jak s nimi máme my, spotřebitelé, správně nakládat? Následující řádky se vám pokusí odpovědět.

Tváří se jako plast, chová se ale jinak. Anebo snad ne?

Vlastnostmi se bioplast od klasického plastového odpadlíka téměř neliší. Zcela rozdílný mají však původ. Bioplasty se vyrábí ze znovuobnovitelných přírodních surovin, nikoliv z ropy či jiných neobnovitelných zdrojů. Surovinou pro výrobu může být řada rostlinných (ale i živočišných) produktů, přičemž kukuřičný škrob nebo řepný cukr se považují za nejrozšířenější. Používají se ale i houby či krunýře humrů.

Jejich původní cíl je ušlechtilý. Mají zabránit plýtvání neobnovitelnými zdroji naší planety a namísto toho čerpat z co nejdostupnějších obnovitelných surovin. Bohužel tu máme několik velkých ALE:

Automaticky to totiž neznamená, že takto vyrobené materiály jsou rozložitelné, tedy biodegradabilní. Respektive, rozložitelné v krátkém časovém úseku. Záleží na výrobci, z čeho přesně bioplast vyrobí a zda jeho dlouhou dobu rozkladu spotřebitelům jasně přizná.

Pěstování surovin k výrobě některých druhů bioplastů s sebou nese aspekty klasického zemědělství, tedy hojné používání hnojiv a pesticidů a geneticky modifikované plodiny. To má škodlivý efekt na lidské zdraví i životní prostředí. Výjimkou jsou takzvané bioplasty 2. generace, které vznikají zpracováním potravinových zbytků nebo odpadu ze zemědělské výroby.

Kam s nimi? Stejné trable jako měl Neruda s vyhazováním starého slamníku nám mohou přinést i bioplasty. Patří do kompostu? Do žlutého kontejneru? Nebo snad do směsi?

Vady na kráse bioplastu si v následujících řádcích do podrobna vysvětlíme. Zásadní problém, který nyní odborníci řeší, se týká schopnosti degradace a rozkladu bioplastů v různých podmínkách. V každém prostředí se totiž bude různý bioplast chovat trochu jinak. Doposud se spolehlivě neví, jak bioplasty reagují na vyšší teploty či tlaky a zda se účinně rozkládají například v mořské vodě. Co to znamená pro nás, spotřebitele? ZMATEK.

Bioplastů dnes totiž existuje kolem 300 druhů. Liší se svým složením a v poslední fázi svého života vyžadují rozdílné zacházení, na což nás často výrobci zapomínají upozorňovat. Pojďme si nyní zblízka prohlédnout šestici nejčastěji používaných bioplastů a naučme se s nimi po jejich vypotřebování správně naložit.

6 nejčastějších druhů bioplastu a kam s nimi

PLA

Jsou nejběžnějším typem bioplastů, vyrábí se z nich obaly na potraviny, plastové lahve, nádobí i textil. Představují přibližně ¼ celosvětové produkce všech kompostovatelných bioplastů.

Vyrábí se z polysacharidů extrahovaných z kukuřice (bohužel často geneticky modifikované) či cukrové třtiny, které se dále přeměňují na kyselinu poly-mléčnou (polylactic acids (PLAs)).

CPLA

To je krystalická kyselina poly-mléčná. Skládá se z PLA (70-80 %), křídy (20-30 %) a dalších biodegradabilních aditiv.

Vzniká matně bílý materiál, který vydrží bez deformace a poškození teploty do 85 °C. Některé výrobky z CPLA, často příbory, jsou živočišným uhlím obarvené na černo.

Norma EN 13432 udává požadavky na obaly využitelné ke kompostování a biodegradaci.

Rozloží se? CPLA je 100% biodegradabilní a kompostovatelné dle normy EN 13432, tzn. může být kompostováno v průmyslových kompostárnách.

Kam s ním? I CPLA doporučujeme házet do směsného odpadu. Podobně jako PLA je totiž kompostovatelný jen ve specifických podmínkách průmyslových kompostáren. Do hnědé popelnice ho vhoďte pouze, pokud máte jistotu, že vaše příslušná "spádová" kompostárna je na takové materiály zařízená. Do žlutého kontejneru k recyklaci nepatří, protože by mohlo znehodnotit kvalitu recyklátu.

BIOPLAST, Mater-Bi a další varianty pro domácí kompostování

Mater-Bi (z kukuřičného škrobu a kyseliny polymléčné) je kompostovatelný granulát. Vyrábí se ale často z kukuřice pěstované v nevhodných lokalitách, kde způsobuje půdní erozi.

Pokud je však Mater-Bi vyráběn ze surovin pěstovaných zodpovědně, můžeme ho považovat za ekologičtější než klasický plast.

bioPE, bioPET, bioPA

Toto jsou "tradiční" druhy plastů vyrobené z obnovitelných surovin.

Směsi bioplastů a dalších materiálů

Někdy se biodegradabilní bioplasty používají také v kombinaci s přírodními materiály jako jsou otruby či bambus. Vyrábí se z nich všemožné obalové materiály.

NotPLA aneb obaly, které se dají sníst

Vyrábí se z hnědých mořských řas a slouží často jako obaly omáček či nápojů, síťky na ovoce a zeleninu nebo sáčky na nepotravinářské zboží. Řasy rostou nesrovnatelně rychleji než běžná rostlinná produkce (až 1m/den) a není třeba je nijak ošetřovat či přihnojovat.

Kam s nimi? NotPLA můžete hodit i na svůj domácí kompost nebo do hnědé popelnice. Díky rychlému rozkladu navíc nekontaminuje vytříděný PET určený pro recyklaci. Pokud tedy omylem hodíte takový obal do žlutého kontejneru, noční můry mít nemusíte.

Jak vidíte, termín "bioplasty" je opravdu široký, a nemůžeme proto dělat obecná prohlášení o jeho rozložitelnosti. Ostatně...

Rozložitelnost (čehokoli) není závislá na zdroji suroviny, ale na chemické struktuře produktu. I PET lahve lze vyrobit z obnovitelných zdrojů, ale jsou stejně tak nerozložitelné, jako PETky z ropy. Totéž platí naopak. I z ropy se dají vyrobit druhy plastů, které se v krátké době rozloží. U bioplastů platí, že v teorii jsou rozložitelné všechny druhy. V realitě ale doba rozkladu zásadně závisí na způsobu a podmínkách pro rozklad.

Tady je ještě pro přehlednost tabulka s typy bioplastů podle jejich způsobu rozkladu:

Nerozložitelné, ale recyklovatelné (pokud je vytřídíme). Stejně jako klasický PET se v krátké době v přírodě nerozloží. Jedná se o bio PE, bio PA. Na druhou stranu je jako jediné můžeme efektivně třídit, aniž bychom narušili kvalitu recyklátu.

Rozložitelné. Patří mezi ně plasty s aditivy k urychlení rozpadu, nejčastěji se používá oxo degradační činidlo d2w či EPI TDPATM. Plasty se postupně rozpadají na částice, které by se pak měly biologicky rozložit. Kolem oxo-degradabilních plastů se ale stahují mračna a nefandí jim ani komise EU. Zdá se totiž, že v reálném prostředí, kdy vyhozené oxo rozložitelné plasty nemají přísun kyslíku (na skládkách, v mořích), nemusí rozklad proběhnout dostatečně rychle nebo pouze částečně. Z částic se tak mohou stávat mikroplasty s podobnými vlastnostmi jako mají mikroplasty z běžného plastu. Ty se mohou dostávat do potravního řetězce zvířat i lidí a jejich efekt na lidské zdraví zatím není dostatečně prozkoumaný. Kvůli pomalému rozpadu nejsou oxo-degradabilní plasty vhodné ani ke kompostování a recyklovat je také nemůžeme, znehodnotily by totiž kvalitu recyklátu. Podrobně jsme problematiku oxodegradabilních plastů popsali v tomto článku.

Biodegradabilní, tedy přirozeně rozložitelné díky mikroorganismům (bakterie, houby, řasy). Rozkládají se na CO2, vodu a biomasu. Některé produkty z bioplastů označované jako biodegradabilní, jsou ale reálně rozložitelné pouze za určitých specifických podmínek a jen některými mikroorganismy. Pokud je hodíme do žlutého kontejneru, na třídících linkách jsou těžko rozpoznatelné a při recyklaci napáchají víc škody než užitku. Výsledný recyklát mohou totiž výrazně poničit a znehodnotit.

Kompostovatelné. Rozkládají se činností plísní, bakterií a dalších mikroorganismů. Jejich rozklad tak nejlépe probíhá v prostředí kompostu, kde je dostatek vlhkosti a bakterií, přičemž rozkladu pomáhá i teplota.

Základní podmínkou kompostovatelnosti je kompletní biologická rozložitelnost do 90 dnů. V Evropě se splnění této podmínky dokládá značkou udělenou certifikační autoritou Din Certo (Seedling logo) nebo Vincote (logo OK Compost). Logo OK Compost HOME pak nesou produkty, které můžete zkompostovat i doma.

Problém průmyslových kompostáren

Mezi klasickým kompostem, který máte doma na zahrádce, a kompostem průmyslovým, je obrovský rozdíl. Průmyslový kompost se vyrábí v souladu s normou ČSN 465735. Výroba i užívání takového kompostu musí splňovat celou řadu požadavků, stejně tak jako suroviny pro jeho výrobu. Biologický odpad se před umístěním na kompost často drtí nebo míchá. V kompostárnách se udržuje optimální prostředí pro rozvoj mikroorganismů, které biologický odpad rozkládají. Sledují se faktory jako je vlhkost, teplota, pH, provzdušnění, poměru uhlíku a dusíku i dostatek organických látek.

Bohužel jich je málo a jen zlomek jich přijímá domovní bioodpad (tzv. BRKO), většina materiálu pochází ze zemědělství, dřevovýroby, ale také ze stavebnictví či čištění vod. Na databázi kompostáren v ČR se můžete mrknout tady.

V současnosti v Česku neexistuje žádný systém sběru a likvidace bioplastů. Ačkoli by se většina z nich v podmínkách průmyslových kompostáren rozložila, nikdy k tomu nedostane příležitost.

Kompostárny u nás zpravidla považují přijímání bioplastů za komplikaci, obávají se totiž snížení kvality kompostu.

Příklad toho, že když se chce, tak i kompostování bioplastu jde, najdeme třeba v pražské Zoo. Ta nahradila veškeré plastové nádobí ze svého areálu za kompostovatelné a zpracovává ho ve vlastní kompostovací lince.

Jisté to tedy nemají ani v hnědých popelnicích...

Vytříděný bioodpad z hnědých popelnic se může buď kompostovat v příslušných kompostárnách anebo zpracovat a přeměnit na elektrickou energii v bioplynových stanicích. S bioplasty si ale bohužel umí poradit pouze některá zařízení na zpracování bioodpadu. Než odhodíte bioplastový materiál do hnědého kontejneru, informujte se proto u svozové firmy nebo obce, jestli přijdou bioplasty do správných rukou. Ano, je to otravná práce navíc. Jen tak ale budete mít jistotu a jen tak dáte případně svozovým firmám nebo zastupitelům impulz k řešení.

Žluté kontejnery? Těm způsobují jen trable...

V Česku se nejčastěji recyklují klasické PETky. V procesu recyklace se proměňují na vločky, ze kterých se dál vyrábí nové plastové předměty. Aby si udržely vysokou kvalitu, musí být vločkový recyklát co nejčistší. A právě to komplikují bioplasty. Lidé totiž do žlutých kontejnerů často háží i nerecyklovatelné bioplasty. Někdy v domnění, že jde o klasické plasty, jindy jen neví, co s bioplastovým odpadem. V třídicích linkách sice probíhá kontrola svezeného odpadu, některé bioplasty jsou ale od klasických plastů téměř k nerozeznání a recyklační proces mohou zmařit. Příměs nevhodných bioplastů totiž recyklát znečití, a tím ekonomicky znehodnotí. Bioplasty se zkrátka začaly vyrábět jak na běžícím páse, ale na řádný systém jejich jasného označování, sběru a likvidace se bohužel zapomnělo.

Seznam pochybností o bioplastech je celkem dlouhý, co říkáte? Jestli vám teď vrtá hlavou, zda jsou vůbec lepší než běžné plasty, čtěte ještě kousek dál. I my jsme byli na vážkách, a připravili jsme proto přehledné srovnání obou protivníků.

Nejsou nakonec plasty z ropy lepší volbou?

Nic není černé ani bílé. V životě i při posuzování ekologických dopadů výrobků či materiálů. Je snadné odsoudit myšlenku nebo produkt na základě jednoho "nepovedeného" aspektu. Takové soudy mohou být ale ukvapené. Někdy je potřeba udělat krok zpátky a pohlédnou na věci z větší vzdálenosti a komplexně. Podívejme se proto spolu na celý životní cyklus obou materiálů. Zahrnuje všechny důležité vlivy na životní prostředí, od získání suroviny, přes proces výroby, po využití a likvidaci.

Klasické plasty

Bioplasty

VÝROBA

Vyrábí se z rostlinných obnovitelných zdrojů.
Produkce surovin není závislá jen na zdrojích v bohatých zemích, ale může pomoci rozvoji a zaměstnanosti v chudých venkovských oblastech.
Produkce biomasy se dá zajistit udržitelnými a šetrnými zemědělskými technologiemi.
Bioplasty se vyrábí také z odpadu, například ze sklizně cukrové třtiny či slámy. Zemědělská produkce dostane další využití, pro pěstování surovin se nezabírá extra půda a nepoužívá se žádné extra hnojivo.
Produkce biomasy je zpravidla součástí zemědělství se všemi jeho aspekty jako jsou pesticidy a hnojiva. Často se používají hnojiva, která zamořují prostředí oxidy dusíku. Například oxid dusičitý je 298x "silnějším" skleníkovým plynem než CO2.
Některé bioplasty ("první generace") se zpravidla vyrábí na úkor potravinové produkce, což negativně ovlivňuje dostupnost potravin.
Pro zemědělskou výrobu, transport a zpracování je potřeba pohonných hmot, které jsou fosilního původu.
Technologie využívající obnovitelné zdroje jsou často finančně náročnější než technologie využívající ropu.

RECYKLOVATELNOST

ROZLOŽITELNOST

Odhaduje se, že některé druhy se rozloží až za stovky let.
Rozkládají se na mikroplasty, ohrožují živočichy a potravním řetězcem a vodou se dostávají i do těl lidí.

Některé druhy lze kompostovat i doma a zcela se rozloží.
Některé se v reálných podmínkách chovají podobně jako klasické plasty a také se nerozloží, případně se mohou rozpadat na mikroplasty.

TRVANLIVOST

Jsou trvanlivější než bioplasty.

V současnosti je jejich trvanlivost kratší. Odpadem se tak mohou stát dříve než klasické plasty.

VYUŽITÍ

Široké

Využívají se pouze tam, kde je žádán plast s kratší životností. Tedy především v obalovém průmyslu. Jinde zatím hledají uplatnění.

DOPAD NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ

Pokud jste čekali jasný výsledek, možná jste teď zklamaní. Zda jsou bioplasty pro životní prostředí lepší variantou než klasické plasty z ropy, je dnes stále nejisté.

Při opravdu komplexním posouzení celého životního cyklu mohou totiž některé plastové výrobky působit životnímu prostředí i lidem menší škody než výrobky z bioplastu. Za vše mluví třeba tento příklad:

Klasické plasty zkrátka umíme zrecyklovat a znovu použít. Bioplasty většinou ne. Samozřejmě to neplatí vždy. Například takové bioplasty vyrobené ze zemědělského odpadu mohou vycházet ekologicky lépe než klasické plasty. Pokud se tedy správně zkompostují, využije se vznikající bioplyn i kompost. Vždy tedy záleží také na surovině, podmínkách jejího pěstování a mnoha dalších faktorech, které uvádíme v tabulce.

Existuje zkrátka příliš mnoho háčků a chybí také dlouhodobý výzkum, který by dokázal z bioplastů učinit spolehlivý materiál vhodný ke komerčnímu použití. V teorii jsou tak bioplasty skvělou alternativou, v praxi ale kvůli nepřipravenosti spotřebitelů, zpracovatelských zařízení i autorit, jejich ekologičnost bohužel pokulhává.

Suma sumárum. Jak být zodpovědným spotřebitelem v záplavě (bio)plastů?

Pokud jen nahradíme jeden materiál jiným, celkový problém odpadů nevyřešíme. Žádný materiál není sám o sobě udržitelný, udržitelné je jen naše chování. Neznamená to, že bychom měli nad bioplasty lámat hůl, musíme se s nimi ale naučit správně zacházet, poučit se z minulosti a nezpůsobit podobný problém, jaký jsme napáchali s klasickými plasty.
Koupíte si v obchodě PETku s pitím, doma si do ní ideálně ještě několikrát natočíte vodu z kohoutku. Pak ji hodíte do žlutého kontejneru, odkud se dostane k recyklaci a vznikne z ní nový produkt. Anebo si vysrknete drink bioplastovým brčkem vyrobeným z kukuřice, která vyrostla na poli v nevhodné lokalitě, kde zapříčinila erozi půdy a vyrostla za použití škodlivých hnojiv. Navíc zabrala zemědělskou plochu k pěstování jiných plodin ke konzumaci. Po pěti minutách brčko vyhodíte do žlutého kontejneru, protože nevíte, kam jinam. Dostane se do recyklátu a znehodnotí jeho kvalitu, nebo se kvůli své drobnosti k recyklaci vůbec nedostane a skončí spláchnuté v moři a posléze si ho s potravou splete nevinný vodní tvor.
Jediné, co světu skutečně pomůže, je snížení spotřeby jako takové. Ze svého každodenního života bychom měli co nejvíce eliminovat neuvážené plýtvání a používání jednorázových výrobků. Pokud nějaký odpad vytvoříme, naložme s ním informovaně a co nejzodpovědněji. Podívejte na plasty. Kdyby se všechny doposud vyrobené plasty efektivně zrecyklovaly, už bychom žádný nový plast ani bioplast vyrábět nemuseli a řádky, které teď čtete, by také nikdy nemusely vzniknout.

V Econea.cz věříme, že rozhodnutí každého z nás má váhu. Přístup "koupit a vyhodit" je devastující v případě jakéhokoli použitého materiálu. Pojďme se ho tedy jako společnost odnaučit.

Na závěr jsme pro vás dali dohromady 5 krůčků k uzavření míru s bioplasty:

1. Nenechte se zmást greenwashingem výrobců. Pokud je na výrobku z bioplastu uvedena 100% rozložitelnost, neznamená to, že ho můžete s klidným svědomím odhodit do přírody. K rozkladu bioplast potřebuje specifické podmínky kompostéru, většinou průmyslového.

2. Kdykoli se vám tedy do ruky dostane bioplast, vyzkoumejte, o jaký druh se jedná. Solidní výrobek by měl být jasně označen. Nejčastěji se můžete setkat s recyklačním trojúhelníkem doplněný číslem, případně se zkratkou, která označuje druh plastu, nebo dalšími symboly, které deklarují jak s použitým výrobkem naložit.

3. Pokud narazíte na bioplast bez označení či instrukcí k likvidaci, raději výrobek vůbec nekupujte.

4. Do žlutých kontejnerů vyhazujte pouze recyklovatelné bioplasty, viz přehled výše. Pokud si nejste jistí, raději je dejte do směsného odpadu.

5. Snažte se omezit nakupování obalových materiálů či jednorázových věcí, ať už jsou z plastu klasického či bioplastu. Nemělo by přece jít o to, nahradit jeden odpad jiným, ale předcházet vytváření odpadu jako takového.

Prosíme, sdílejte článek se svými blízkými. Snad i jim pomůže se zodpovědným nakládním s bioplasty:

# data[].attributes.attachment_link.title
Bioplasty. Převratný materiál budoucnosti, nebo další problém? | Econea.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Jedni je škodlivostí staví na roveň plastům a zpochybňují jejich rozložitelnost. Druzí v nich vidí udržitelný materiál budoucnosti. Jsou pro planetu jen další časovanou bombou jako jejich vydědění plastoví příbuzní? Rozloží se? A jak s nimi máme my, spotřebitelé, správně nakládat?

# data[].attributes.body
Tady by jste se jistě nekoupali.