# data[].attributes.attachment_link.title
Give Peace a chance 2 online exercise for

# data[].attributes.attachment_link.description
Liveworksheets transforms your traditional printable worksheets into self-correcting interactive exercises that the students can do online and send to the teacher.

# data[].attributes.headline
Mujeres israelíes y palestinas por la paz

# data[].attributes.subject
Mujeres israelíes y palestinas por la paz

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Este contenido fue publicado el 04 octubre 2023 - 18:29

(AFP)
Cientos de mujeres israelíes y palestinas manifestaron juntas el miércoles en Jerusalén y cerca del mar Muerto (en Cisjordania ocupada) por la paz entre sus pueblos.

"Queremos la paz", corearon las participantes, enarbolando pancartas en las que se leía: "Paren de matar a nuestros hijos".

"Nuestro mensaje es que queremos que nuestros hijos estén vivos y que no mueran", declaró a AFP en Jerusalén la palestina Huda Abu Arqoub, directora regional de la ONG Alianza por la Paz en Medio Oriente.

Esta entidad engloba a las dos organizaciones que convocaron las marchas: el movimiento israelí Women Wage Pace (Acción de Mujeres por la Paz) y la asociación palestina Women of the Sun (Mujeres del Sol).

"Es la primera vez que establecemos una verdadera asociación entre mujeres israelíes y palestinas en pie de igualdad", dijo Arqoub antes de que el grupo se desplazase hasta orillas del mar Muerto, donde se les sumaron otras activistas.

El proceso de paz en Medio Oriente se halla sumamente fragilizado, treinta años después de los acuerdos de Oslo entre israelíes y palestinos.

Al menos 243 palestinos y 32 israelíes murieron desde inicios de año en hechos relacionados con el conflicto.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mujeres israelíes y palestinas manifiestan juntas por la paz

# data[].attributes.attachment_link.description
Cientos de mujeres israelíes y palestinas manifestaron juntas el miércoles en Jerusalén y cerca del mar Muerto (en Cisjordania ocupada) por la paz entre sus pueblos. "Queremos la paz", corearon las participantes, enarbolando pancartas en las que se leía: "Paren de matar a nuestros hijos".

# data[].attributes.headline
Serie hilomundos - proyectos para pensar el mundo

# data[].attributes.subject
Serie hilomundos - proyectos para pensar el mundo

# data[].attributes.attachment_link.description
Proyecto Noria, aprender a pensar creativamente

# data[].attributes.headline
Orientaciones para la inclusión del alumnado refugiado 

# data[].attributes.subject
Orientaciones para la inclusión del alumnado refugiado 

# data[].attributes.body
https://view.genial.ly/62403689f2692b00190097c8/interactive-content-orientaciones-para-la-inclusion-de-alumnado-refugiado

# data[].attributes.attachment_link.title
Orientaciones para la inclusión de alumnado refugiado

# data[].attributes.attachment_link.description
Orientaciones para la inclusión de alumnado refugiado

# data[].attributes.attachment_link.title
Historias de vida - 1325 mujeres tejiendo la paz

# data[].attributes.headline
Recursos: frases, contes, poemes, curts, cançons...

# data[].attributes.subject
Recursos: frases, contes, poemes, curts, cançons...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El 30 de gener és el Dia Internacional de la Pau i la No Violència. A les escoles i instituts podem aprofitar aquests dies per treballar amb els infants el tema de la Pau, la no violència, la resolució de conflictes i la convivència.

Aquest dia es commemora la mort de Mahatma Gandhi líder nacional i espiritual de l'Índia, assassinat a trets el 1948 per un integrista hindú.

L'objectiu del Dia Internacional de la Pau i la No Violència és l'educació en i per a la tolerància, la solidaritat, la concòrdia, el respecte als Drets Humans, la no-violència i la pau.

El missatge bàsic d'aquest dia és: "Amor universal, No-violència i Pau". L'Amor universal és millor que l'egoisme, la No-violència és millor que la violència i la Pau és millor que la guerra.

En aquest article trobaràs un recull de recursos molt variat per poder-ho treballar. Espero que et siguin útils 😉
Índex de recursos:

Frases cèlebres (Català, castellà i anglès)

Contes

Poemes (Català i castellà)

Curtmetratges

Vídeos

Cançons

Mandales

Recursos per treballar la Pau

En aquest apartat trobaràs un recull de frases cèlebres sobre la Pau escrites en català, castellà i anglès.
No n'hi ha prou de parlar de pau. Un hi ha de creure. I no n'hi ha prou amb creure-hi. Cal treballar per aconseguir-la. Roosevelt
No hi ha camí per a la pau, la pau és el camí. Mahatma Gandhi
Hi ha una cosa tan necessària com el pa de cada dia, i és la pau de cada dia; la pau sense la qual el pa és amarg. Nervo
Com més creix una persona, més perdona. Catalina la Gran

La pau no és només l'absència de la guerra; mentre hi hagi pobresa, racisme, discriminació i exclusió, difícilment podrem assolir un món de pau. Rigoberta
No n'hi ha prou amb parlar de pau. Un ha de creure en ella i treballar per aconseguir-la. Eleanor Roosevelt Más que mil palabras inútiles, vale una sola que otorgue paz. Buda La furia no puede solucionar ningún problema. La paz comienza con una sonrisa. La mejor vida no es la que más dura, sino más bien aquella que está llena de buenas acciones. Los hombres construimos demasiados muros y no suficientes puentes. La primera idea de que un niño debe aprender es la diferencia entre el bien y el mal. La paz no se escribe con letras de sangre, sino con la inteligencia y el corazón. Tomamos nuestros libros y nuestros lápices. Son nuestras armas más poderosas. Un niño, un maestro, un libro y un lápiz pueden cambiar el mundo. La primera condición para la paz es la voluntad de lograrla. Usted no puede esperar construir un mundo mejor sin mejorar a las personas. Cada uno de nosotros debe trabajar para su propia mejora. Working for peace in the future is to work for peace in the present moment. Thich Nhat Hanh Marie Curie Juan Luis Vives Juan Pablo II Maria Montessori Isaac Newton Marie Curie Madre Teresa de Calcuta Grace Kelly
La guerra és la sortida covarda als problemes de la pau. Thomas Mann

Aquest món no canviarà tret que estiguem disposats a canviar nosaltres mateixos. Rigoberta

Mai prenguis decisions basades en la por; pren decisions basades en l'esperança i la possibilitat. Michelle Obama

No se le puede dar la mano a quien permanece con el puño cerrado. Gandhi

I destroy my enemies when I make them my friends. Abraham Lincoln

No matter what political reasons are given for war, the underlying reason is always economic. A. J. P. Taylor

Nothing will end war unless the people themselves refuse to go to war. Albert Einstein

Bullets cannot be recalled. They cannot be uninvented. But they can be taken out of the gun. Martin Amis

En aquest apartat trobaràs un recull de contes que et poden ser útils per treballar la pau i la convivència amb els infants.

Els habitants de dalt de la muntanya viuen feliços al seu poble i n'estan satisfets, gaudeixen del sol i del vent fresc que hi bufa; consideren que el seu poble és el millor de tots els pobles del món. Alhora, els veïns de la terra baixa també se senten orgullosos del seu, el riu hi passa a la vora i poden regar els conreus; tal com els del poble de dalt, estan convençuts que el seu poble és el millor. Tots dos pobles celebren llurs respectives festes, però un incident els porta a un enfrontament absurd de proporcions bèl·liques.

La mola un . Carme (Autor), Esther (il·lustrador). . Edebé

Acompanya un petit colom al llarg d'un viatge en el qual difondrà un missatge de pau i tolerància entre els ocells d'arreu del món, de totes mides i formes. Amb la lletra de la immortal cançó de John Lennon, i creat en col·laboració amb Amnistia Internacional, aquest llibre tan emotiu gosa imaginar un món ple de pau. una declaració poderosa, escrita amb tot l'amor per la humanitat i el seu futur.

Un general necessita unes botes per anar a la guerra, així que decideix fer-se'n unes a mida. , la guerra és la guerra: ha d'aniquilar tot allò que es trobi en el seu camí.
Però el que no sospita és que ni els seus soldats ni les seves botes opinen igual. A ells, la guerra no els agrada gens; de fet, el general no els agrada gens, ni l'olor de pólvora, ni els xiulets de les bales, ni... Llavors, què hi fan allà? Quan el general crida "A l'atac!" i es disposa a fer la primera passa, les botes es neguen a obeir-lo, els soldats marxen corrents i el general es queda sol davant l'enemic, sense entendre què està passant. I és que mai és tard per celebrar la vida!

Un relat emocionant sobre la confiança, la guerra, la lleialtat, la traïció i l'amor d'un nen per la guineu que ha criat des que era un cadell. Peter i , la seva, són inseparables. No obstant això, quan passa el que és impensable i el seu pare ha d'anar a la guerra, Peter es veu obligat a abandonar a la seva sort. Però Peter sap que el seu lloc és al costat de . Esperonat per una gran amistat, es llançarà a l'aventura i creuarà el país en guerra per reunir-se amb la guineu.

és un noi normal. El que més li agrada és jugar a bàsquet amb els amics. S'ha acostumat a veure, al seu voltant, les cases enderrocades per la guerra. viu en un país enfrontat amb el veí. En un desplaçament per disputar un partit, el noi és ferit quan l'autobús on viatgen és tirotejat ... La sabatilla vermella és el primer àlbum de , realitzat sota les impressions produïdes pels enfrontaments a la franja de Gaza. Premiat com un dels llibres més bells d'Alemanya per la Fundació

Les guerres, el terrorisme i els desastres naturals provoquen moviments migratoris massius. Centenars de milers de persones es veuen obligades a fugir dels seus països buscant una vida millor i, per desgràcia, encara passa actualment. Però com viuen aquest fenomen els nens? Què en saben? Què opinen? En aquest emotiu àlbum, José Campanari i Evelyn Daviddi donen veu als més petits, perquè ells hi tenen molt a dir, i molt a ensenyar-nos.

Amb un senzill sistema de solapes que ocupen pràcticament tota l'extensió de cada pàgina, els nens aniran descobrint els conceptes i sentiments que s'associen a la pau i els seus contraris. I a la fi, podran aprendre a construir una grua de la pau i trobar un pòster gegant en el qual se'ls explica quins són els símbols i les banderes de la pau més conegudes.

Un relat profund i commovedor, un cant contra totes les guerres de la humanitat, a través de la història d'un soldat qualsevol. Una paràbola sobre el significat real de la guerra i el rebuig dels seus justificadors.

Wangari vivia envoltada d'arbres. Quan creix, comença una massiva desforestació, i Wangari tem que aviat tot el bosc sigui destruït. Decideix sembrar nou arbres petits i inicia una acció ecologista en favor de la reforestació. Una història real sobre la vida de Wangari Maathai, nascuda en un petit poblat de Kenya, que va rebre el Premi Nobel de la Pau l'any 2004.

La història és molt senzilla. Un avi explica als seus néts com un nen i una nena van aconseguir establir el "primer dia sense guerra" de la història de la humanitat. El Llibre de la Pau, a través d'una ficció llegidora, mostra amb força i gràcia que la terra podria ser salvada del conflicte nuclear que l'amenaça, mitjançant la unió dels qui volen la pau.

Que n'era de bonic aquell país on s'havien instal·lat! Hi havia construït dos castells, l'un i l'altre igual de macos. Però un dia els dos reis decideixen declarar-se la guerra... Podeu creure que el que va provocar tot, va ser una cagada d'ocell? Un llibre infantil que reflecteix subtilment l'absurditat de la guerra, i dels motius que generen els conflictes. Aquest original àlbum farà reflexionar els més petits.

La violència pot sorgir en qualsevol moment: una mirada rara, un insult ... Tot pot provocar la reacció violenta de l'altra persona; i, llavors, serà molt difícil apagar el conflicte. Com podem evitar-ho?
Poema de pau
Si en certs moments de la vida et manca la pau, tant exterior com interior, aquest llibre et donarà les pistes per trobar-la.
Si el món fos ...
En Flon Flon i la Museta eren molt amics i sempre jugaven junts. Fins que va arribar la guerra i els va separar. Però un dia en Flon Flon va sentir una veu que el cridava.
(Joana Raspall)
El llibre perfecte per entendre què és la pau, conèixer els qui han lluitat per ella i aprendre com la pots practicar a la teva vida diària. Completa-ho dibuixant i escrivint sobre ell i descobriràs la millor manera de sembrar la pau al món.

Un dia, els soldats d'un país que està enfrontat amb el país veí disparen una bala de canó que havia estat una arada. Però la bala no vol fer mal a ningú ni destruir res i per això no para de volar, volar, volar..., sense caure enlloc.

És un conte amb uns dibuixos deliciosos que fomenta la imaginació a favor de la defensa del medi ambient, la solidaritat i la pau.

La Fada de la Pau (com totes les fades!) és màgica. La seva màgia és que pot calmar-nos i convertir les nostres emocions difícils, com la ràbia i la pena, en una llumeta de calma i pau. Document descarregable en format pdf.

En aquest apartat descobriràs un recull de poemes que parlen de la Pau. Els poemes estan escrits en català i en castellà.

Els canons, de neu.

Els soldadets, de plom.

que les guerres i les pors

Els canons, de neu.

Els soldadets, de plom.

Si tots els noticiaris
esdevinguessin cançons,
si els exèrcits canviessin els míssils per violins,
els tancs d'atac per trombons,
i els fusells i les mines per fagots.
Si les instruccions fossin partitures
i el general amb batuta un director.
Si els aeroplans bombardegessin poemaris
i pinzells, pintures, fulls blancs i bombons.
Si les batalles fossin gestes medievals
i les guerres historietesdel passat.
Si la pau generés albades
carregades de futursi hores d'art.
Si els condicionals esdevinguessin un dia veritats ...

Si el món fos escrit en llapis,
podria esborrar la lletra
que vol ferir;
podria esborrar mentides
que no cal dir;
n'esborraria l'enveja
que porta mals;
n'esborraria grandeses
de mèrit fals...
Però és escrit amb tinta
de mal color:
del dolor brut de la guerra
i del dolor.
Qui voldrà escriure un nou món més just i net?
Potser que tu i jo ho provéssim,
ben valentes, lletra per lletra,
des del nostre raconer...

que no em dugui els crits

dels vius ni els silencis dels morts.

que m'ha deixat sense camins

d'octubre, ara plens de salamandres

que ha alliberat les ombres dels

balls de plors en la presó de la nit.

que besa amb espurnes de foc
Sólo 3 letras
l'arbre del mig del bosc. Perquè aquest?

Sols perquè és viu? Ja no crec en el cel.

que em mossega els somnis amb llavis
Tristes guerras
pintats de cirera vora els joncs del riu

quan la lluna posa el vel a la tarda.

Vull la pau amb els records
(Miguel Hernández) La Flor de la paz
per temps infinit i no oblidar

com reia la mare ni el tacte dels

seus dits als cabells fonent la por.

Vull la pau amb mi mateix
(Maria Cristina Azcona)
i no em trobo l'esguard, sols

em queden els mots vius dels poetes

que em recita quan tanco els ulls, la vida.

Sólo tres letras, tres letras nada más.
sólo tres letras que para siempre aprenderás.
Sólo tres letras para escribir PAZ.
La P, la A y la Z, sólo tres letras.
Sólo tres letras, tres letras nada más,

para cantar paz, para hacer paz.
La P de pueblo, la A de amar
y la Z de zafiro o de zagal.
De zafiro por un mundo azul,
de zagal por un niño como tú.

No hacer falta ser sabio,
ni tener bayonetas,
si tú te aprendes bien ,
solo estas tres letras,
úsalas de mayor y habrá PAZ en la tierra.

Tristes guerras
si no es amor la empresa.
Tristes, tristes.

Tristes armas
si no son las palabras.
Tristes, tristes.

Tristes hombres
si no mueren de amores.
Tristes, tristes.

Abre sus pétalos de terciopelo
Mientras la cubre gélido rocío,
Hecho de lágrimas que forman río,
De los que sufren sin tener consuelo.

Rosa el fulgor ya desvanece el frío
De su color bajo un celeste cielo.
Ya ni el dolor, el miedo o el flagelo
Sobreviven ante su aroma pío.

Quiere darnos paz bajo un sol dorado,
Esmeralda el cáliz, la faz sedosa...
Sentir que al fin el mundo está cambiado...

Flor que nos da su fruto, generosa...
¡Debería crecer sobre este prado!
¡En vez de muerte vil y guerra odiosa!

En aquest apartat descobriràs un recull de curtmetratges que fan referència a la Pau, la convivència i la resolució de conflictes.

En aquest curtmetratge es presenta el món com un lloc fred i distant, les persones es mostren agressives i irritables. Però també es demostra que una abraçada expressa i fa sentir: amor, afecte, seguretat, protecció, confiança, fortalesa, suport, estima, amistat, alegria, felicitat. Una abraçada pot trencar barreres que de vegades les paraules no poden trencar.

En només 2 minuts aquest curt ens convida a reflexionar sobre el diàleg, la importància de la comunicació i el poder de la bona feina en equip. Es demostra que cal resoldre els problemes parlant, ja que d'aquesta manera tots hi guanyem.

Aquest curt narra una història que succeeix a Itàlia on un home orquestra sempre toca en la mateixa plaça. Un dia apareix un rival que competeix per endur-se els diners d'una nena que hi ha a la plaça. El curtmetratge demostra que a vegades som molt competitius i per aconseguir els nostres propòsits podem ferir a altres persones.

A continuació trobaràs una serie de vídeos que també et poden ser molt útils.

Dupond i Dupont, Batman i Robin, la Seca i la Meca, el pa amb xocolata, les gambes amb nata. El món està ple de parelles inesperades. I aquesta és la història d'una de ben estranya: la del senyor Guerra i la senyora Pau.

Aquest vídeo és molt curt, dura només 43 segons i explica a partir d'imatges molt senzilles què és la Pau.

Vídeo educatiu, promogut per l'ONGD SED, sobre la importància de la Pau a la nostra societat, coincidint amb el 30 de gener, dia de la Pau i la no violència en l'àmbit escolar gràcies a un personatge històric que val la pena conèixer, Mahatma Gandhi.

En aquest apartat trobaràs un recull de mandales relacionades amb la temàtica de la Pau que els infants podran pintar.

Fins aquí aquest recull de recursos (, mandales, frases cèlebres, poemes, curtmetratges, vídeos, cançons...) per treballar la Pau, la convivència i la resolució de conflictes.

Espero que aquests recursos et siguin útils i que els gaudiu amb els infants.

Saps algun altre recurs que ens pugui ser útil per treballar aquesta temàtica? Si és així, deixa'l als comentaris si us plau. Entre tots i totes anirem enriquint el recull 😉

Moltes gràcies!

# data[].attributes.attachment_link.title
Descobreix recursos per treballar el Dia Internacional de la Pau i la No Violència I natibergada.cat

# data[].attributes.attachment_link.description
El 30 de gener és el Dia Internacional de la Pau i la No Violència. A les escoles i instituts podem aprofitar aquests dies per treballar amb els infants el tema de la Pau, la no violència, la resolució de conflictes i la convivència.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La filòsofa Marina Garcés, autora de llibres com ara Ciutat princesa, Nova il·lustració radical i Escola d'aprenents, ha recuperat ara el llibre Un món comú, que va publicar fa nou anys en espanyol a l'editorial Bellaterra. L'editorial Tigre de Paper l'ha traduït al català i Garcés n'ha escrit un pròleg revelador, on reflexiona sobre el moment actual.

Marina Garcés comença el pròleg amb una frase sintètica, nuclear i que remet directament al seu estat d'ànim: "Pensar cansa. Però no poder pensar deprimeix." Dit això, argumenta: "No poder pensar és el que ens passa quan l'emoció dominant és la por i quan la incertesa és l'única certesa que ens queda." Hi llegim també: "Gran part del pensament contemporani sembla moure's entre dues opcions: constatar l'apocalipsi o posar-hi pedaços i pal·liatius. [...] Es percep alguna cosa així com una excitació de relatar les catàstrofes per venir, de publicar-les abans que els altres, d'exercir d'intel·lectuals de la fi del món. El pensament crític deixa de ser crític quan la seva funció és de fer de comentarista d'un partit en què no s'hi juga. [...] L'apocalipsi sempre ha estat una forma d'espectacle." I encara: "En aquests deu anys el món sembla haver-se fet dramàticament comú."

- No podíem començar l'entrevista sense preguntar-vos per la guerra d'Ucraïna. A partir d'aquesta mirada de món comú, com l'heu entomada aquesta guerra?
-És una nova declaració de guerra contra Europa, però al món n'hi ha seixanta-cinc d'actives en aquest moment. De manera que, des d'una perspectiva de món, mai no hem deixat d'estar en guerra. I des d'una perspectiva europea, tenim aquesta manera d'explicar-nos la història, com si hi hagués hagut una evolució cap a la pau, però ningú no fa referència a la guerra a l'antiga Iugoslàvia. Ho trobo molt gros. Que construïm una memòria europea tan falsa, com si des de la Segona Guerra Mundial haguéssim entrat en l'era de la pau i la fraternitat... Perdona?

- I en el cas d'Ucraïna?
-El relat de la globalització és el relat d'un món únic que s'imposa. I s'imposa de moltes maneres: econòmicament, comercialment, geopolíticament... I es basa en la concentració de poder. Aquesta guerra és una expressió més d'aquestes dinàmiques de la concentració de poder per a monopolitzar determinades decisions sobre el món.

- En aquest món únic també es construeix una memòria única?
-L'operació de la construcció d'un món únic per a mi és la contrària o antagònica a la d'un món comú. Un món únic és aquell que només pot ser ordenat i legitimat des d'una sola perspectiva, la del poder, que ja sabem que no és mai un sol poder, sinó un poder en disputa. I un món comú és aquell que es construeix des de la multiplicitat de punts de vista i que inclou totes les dissidències i totes les diferències.

- La idea de món comú té un vincle amb la idea de bé comú?
-No és exactament el mateix. La idea de bé comú remet a determinats elements (els recursos naturals, determinades infrastructures...) dels quals una comunitat es beneficia de manera compartida, i també remet als valors. Valors positius que considerem que orienten la vida d'una col·lectivitat o d'una comunitat. Té una tradició cristiana, catòlica, escolàstica. Després s'ha reapropiat des d'altres tradicions, però ve de sant Tomàs. És un concepte de la doctrina social de l'Església. I si busques bibliografia sobre el bé comú en trobaràs més a IESE que en un partit o un moviment social d'esquerres. Ho dic perquè de vegades tenim poca memòria de la genealogia dels conceptes i del que porten amb ells i penso que és important mencionar-ho.

- I la idea de món comú?
-La noció de món comú és una altra. Per a mi remet al fet que sempre ens trobem implicats en una trama de relacions que no podem ni conceptualitzar ni dominar en la totalitat. És a dir, un món comú que és fet d'entre mons. És un món on podem estar entre els altres, entre cultures, entre valors diversos, que no necessàriament són comuns en el sentit de propis. Per exemple, per a mi un món comú no es defineix a partir només de relacions de pertinença. El que defineix un món comú no és la pertinença sinó el vincle, l'entrellaçament. És aquesta idea recollida pel filòsof Merleau-Ponty de despertar els vincles. Que vol dir fer un exercici de comprensió, però també de creació d'aquests vincles.

- Deu ser el gran repte que ha tingut la humanitat des de sempre.
-Si la humanitat és més que un clan reproductiu, aleshores apareix la pregunta: què em vincula a l'altre? Si no és només reproduir, defensar i sostenir la supervivència, aquí comença la memòria, la cultura, les històries, els relats, els projectes; i també aquí comencen les disputes, els projectes contra altres, les guerres... Tot és món comú. El món comú no és un món ideal, no és una utopia, no és una arcàdia feliç. L'altra cosa és com volem estar junts. I què fa que aquests vincles també siguin creatius, de mons més desitjables.

- Món comú és un concepte complex. Però vós el contraposeu a l'individualisme, a aquest món únic.
-Hem definit món comú respecte de món únic. Ara podríem definir món comú respecte de mons privats o vides privatitzades. La privatització de la vida també és una mena de manera que hem inventat socialment per poder dir: aquesta vida és meva i no teva. I aquest "meva" pot ser l'individu o pot ser el grup fet individu. La privatització de la vida és cultural i és de mercat també, de qui som uns respecte dels altres. L'individualisme és una lògica, no tant un número. Quan els "nosaltres" es comporten com a individus, tracten el món com una amenaça o com una oportunitat d'enriquiment i explotació.

- L'era tecnològica i digital que ens toca viure accelera aquest individualisme? En un primer moment, internet semblava que podia construir un món més democràtic i fer front als grans poders. En canvi, s'ha convertit en el motor de control dels grans poders, de món únic.
-Per a mi la qüestió sempre està en la mesura en què els espais socials, els espais comuns, l'espai públic (concepte que sembla que va quedant com antiquat), és un espai per a allò discutible o per allò disputable. "Discutible" és un espai on podem discutir i a internet sembla que encara hi podem discutir. Tot i que cada vegada vol dir més barallar-se. I "disputable" vol dir que no estigui en mans d'alguns, que les maneres com volem estar, comunicant-nos, discutint, compartint coneixement, coneixent persones, comprant, etc., es puguin definir també col·lectivament. Als inicis d'internet vam viure aquest moment d'indecisió, molt estrany, perquè alhora era una eina inventada per una indústria militar americana, però alhora per la universitat, per les comunitats hackers, per usuaris particulars... i encara era disputable. Mentre és un espai disputable, les discussions que s'hi tenen encara són reals. Però si es troba monopolitzat, com passa ara, per unes determinades corporacions i regulacions, el que hi discutim a dins és esterilitzat, capturat, dirigit. Dirigit per unes lògiques algorítmiques, però també polítiques, estètiques fins i tot, perquè creen una sensibilitat determinada. I ara, clarament, internet és un espai més de privatització de la vida, on és molt difícil de trobar-hi l'altre. És un espai d'autoafirmació, d'autoreconeixement, de segregació entre rics i pobres, entre maneres d'estar al món que queden confirmades i no desmentides. No hi ha possibilitat de desmentir qui som.

- Això creieu que es pot capgirar o canviar?
-Sóc molt defensora del fet que no hem de deixar les tecnologies en mans de qui, de moment, se les ha quedades i ens les ven i ens les imposa. Precisament les hem de disputar, no pas rebutjar. En l'educació dels joves i dels infants sembla que l'única opció possible que tenim sigui evitar que s'hi enganxin, reduir les hores de connexió... Són accions totes negatives. Les accions només negatives sempre són perdedores. El que hem de fer és lliurar la batalla per fer-les més nostres. Oi que volem que els carrers siguin nostres? Doncs les tecnologies, també. I penso que això és una tasca molt important a fer a les escoles. I aquestes eines hi són. Ara mateix, a Barcelona s'ha presentat la proposta Privacitat i Digitalització Democràtica dels Centres Educatius, un projecte de l'Xnet de Simona Levi, que és un conjunt d'eines obertes amb control de dades ciutadà i no privatiu, que no és només que el programari sigui lliure, com discutíem als anys noranta, sinó que també es planteja què passa amb les dades, qui s'ocupa de la seva gestió, on van a parar... Per a mi aquest és el camí. Si ens atrevim a discutir i a disputar de qui són les tecnologies digitals, com les volem, com volem ser-hi tractats en tant que usuaris, però també en tant que coarquitectes d'aquest món digital i de les conseqüències en termes de dades, també farem una altra cosa que és important, que és rebaixar aquesta relació de por o addicció a les tecnologies.

- Aquesta negativitat de què parlàveu, que sempre és perdedora, la veig vinculada a aquesta mirada del món catastròfica que tenim darrerament, que és un dels elements importants del pròleg que heu escrit ara. Des de la fi del món, des de la catàstrofe, no hi ha crítica possible, dieu.
-Em preocupa molt aquesta lògica interna de molts discursos actuals, que volent analitzar el present del món acaben predicant o bé la catàstrofe o bé formes de salvació gairebé fantasioses i utòpiques. O condemna o salvació. Tota l'estona estem en aquesta estructura interna del discurs, que, a més, en la nostra cultura hi funciona molt bé. Fins i tot el cine n'ha fet la seva manera d'acabar les històries. Però el món no acaba bé o malament, passen coses que són destructives, que les fem des d'unes lògiques determinades de produir, de consumir, de generar benefici, i si esgotem l'aigua potable al món, això no és la fi del món. Això és que hem privatitzat l'aigua i que la venem als rics per a determinades funcions. Hem deixat de dir les coses pel seu nom i les hem convertides en missatges de l'apocalipsi. Els missatges de por i de final són molt rendibles perquè generen adhesió respecte dels poders, ja siguin polítics, ja siguin tecno-científics, que ens puguin salvar; o bé generen cert descans: si tot s'ha d'acabar tan malament, la meva responsabilitat, de donar respostes, de ser copartícips de la realitat, és tan superada que puc fer el meu dia a dia sense angoixar-me.

- No cal comprometre's.
-O fins i tot la impotència que podem sentir queda ressituada. Per això funciona tan bé. Consumim distopia cada dia. "El món s'acaba", "això acabarà malament"... sentim a dir. Aquestes expressions quotidianes ens rebaixen certa tensió, però alhora és una estratègia d'adhesió i d'obediència. Els que tenim una responsabilitat pública amb la paraula, amb el discurs, a l'ensenyament públic, en l'escriptura..., quan veig que moltes veus es van tornant predicadors de l'apocalipsi, fins i tot des de posicions crítiques i de denúncia, a mi m'alarma, perquè penso que no és la funció que hem de tenir.

- I quina funció heu de tenir?
-La funció que hem de tenir si creiem en alguna cosa que en podem dir pensament crític, és precisament desmuntar les estructures internes d'aquestes lògiques; tornar el nom a les coses; parlar d'injustícia, parlar d'explotació, parlar d'espoliació... parlar de cadascun dels noms que tenen aquestes accions, poder-les remetre als seus responsables i, per tant, tornar a ocupar la posició de subjectes en un món comú. I no de víctimes de l'apocalipsi.

- Per tant, la crítica a partir de l'acció, perquè aquesta apocalipsi genera inacció.
-Genera obediència, genera renúncia. Renúncia fins i tot a nosaltres mateixos, en aquesta part d'aquest món que diuen que s'acaba. Però, s'acaba? Jo sóc aquí, tu també, l'altre també. Em semblen formes d'acceptació de la derrota. Les lluites es poden perdre, però només es poden perdre si es fan. Si no es fan sí que són veritables derrotes.

- Amb l'arribada de la covid-19 i el confinament, en els primers moments es va crear un estat d'ànim i una mirada sobre el món des d'uns valors socials compartits. La sensació era d'oportunitat de canviar les coses a favor de les persones. Va ser un miratge. Fins i tot s'han agreujat les condicions socials que teníem abans de la pandèmia. Com ho veieu?
-Jo, per bé o per mal, sóc dels qui no es van creure mai que en sortiríem millor. Crec poc en els ensenyaments gairebé morals de les bufetades. I això va ser una gran bufetada i ho és encara. Un cop molt fort sobre les vides particulars i sobre la vida col·lectiva. I sobre les expectatives de molta gent que ha quedat tocada per sempre. Això que les crisis són oportunitats és una frase molt perillosa. En crisi hi som permanentment. La pandèmia va arribar de cop, però no es va crear de cop. I això s'ha explicat: la manera com el virus pot afectar un món únic tan dependent en tan poc temps i amb unes conseqüències com les que va tenir, no comença amb el virus, el virus n'és una conseqüència. I em sembla molt greu que la resposta que hem generat a la situació pandèmica des dels estats i la indústria farmacèutica hagi estat la que ha estat. És a dir, vacuna privada pagada pels diners públics, desigualment distribuïda, com una nova manera de reproduir el mapa de les desigualtats en el món. I d'acumular i recuperar privilegis per als rics, que som nosaltres, que portem tres vacunes.

- ...
-Ho trobo molt greu, perquè hi havia l'antecedent de la sida i un precedent jurídic i polític. Hi ha una mena de malalties que clarament necessiten respostes comunes. Vol dir patents lliures, producció descentralitzada i corresponsabilitat econòmica. En aquest cas, que no es fes va ser una decisió. Perquè en un moment determinat es va portar a l'OMS, i la Unió Europea, el Canadà, els Estats Units i Austràlia van dir que no. Això no és la indústria farmacèutica, sinó els poders polítics del món ric i occidental. Ho he trobat cruel i difícilment ens en recuperarem, d'això.

- En sortim pitjor.
-Sí, perquè aquí sí que hi havia la possibilitat real d'una altra resposta. I amb aquestes accions és quan mesures la qualitat del món on estem.

- Sembla que arribem al límit d'allò que es pot suportar.
-Aquesta és l'altra lliçó estranya no acabada de la pandèmia, la pregunta sobre quanta desigualtat, quant de dolor, quant de sofriment, quant d'abandonament pot suportar una societat com la nostra, que ha conegut certes possibilitats de vida bona. No ha passat res visible i ha passat molt d'una manera invisible: el malestar ha anat cap endins o cap al costat. Tota la ràbia, la impotència d'anar constatant les diferents cares d'aquest abandonament han anat cap a la implosió personal (en diem salut mental) i cap a la violència "entre": entre parelles, entre famílies, entre grups, entre veïns... entre nosaltres. I això té mala pinta.

- Ha reforçat l'extrema dreta.
-Les formacions d'extrema dreta polítiques i després les expressions reaccionàries, de tipus d'opinió, culturals, morals, canalitzen molt bé aquestes pulsions i emocions reactives. Perquè es basen en la reacció. Són reaccionàries en el sentit més literal de la paraula. En canvi, proposar, crear, buscar, assajar, innovar, tots aquests verbs són més difícils de sostenir i de fer creïbles en moments de reaccions fortes, d'enuig profund, de malestar gran. I ens guanya la reacció. I aquest és un moment altament reaccionari i l'extrema dreta n'és una manifestació, però no pas l'única. Ens tornem tots molt reaccionaris. I això m'espanta molt.

- En quin sentit ho dieu?
-Que les opinions, posicions, opcions de vida es construeixen més des de la reacció que des de l'acció, des del "contra tu" que des del "fem-ho junts". Aquest sentiment profund d'amenaça, de pèrdua de privilegis, de dir: "Els nostres fills viuran pitjor que nosaltres." Quan sento aquesta frase penso: de qui parlem? Els fills de qui i respecte a quin "nosaltres"? Qui crea aquesta ficció en relació amb el fet que uns quants teníem com a destí viure sempre millor? Em sembla també una frase molt reaccionària. Aquest "nosaltres" és un col·lectiu molt determinat i no és veritat que aquesta història hagi estat així, si ampliem el focus del "nosaltres".

- Abans heu fet una tirallonga de verbs, però us n'heu deixat un, pensar, que és molt important en el pròleg. Dieu a l'inici: "Pensar cansa. Però no poder pensar deprimeix." Com se us va acudir aquest inici tan contundent?
-Perquè sento totes dues coses. És dit ben bé des de la sinceritat més despullada, d'haver-ho sentit així. Aquesta frase em diu a mi en aquest moment. I sento i visc totes dues coses. Perquè intento pensar i d'això n'he fet la meva manera d'existir, de treballar, d'estar en el món amb els altres, perquè per a mi el fet de pensar és una pràctica col·lectiva. Però també visc el no poder pensar. Pensar no vol dir analitzar, no vol dir produir teories, sinó poder-nos relacionar amb les coses que passen de manera que no només ens en faci consumidors o víctimes o reproductors. Pensar és poder tornar a obrir una pregunta en allò que hi ha, allò que passa, allò que compartim. I costa molt. Jo travesso també aquesta depressió de no poder pensar el món d'avui. De fet, m'ha costat molt fer aquest pròleg. I aquesta frase el va obrir, perquè era jo dient on estic.

- Us mostràveu, també.
-Dient la veritat. Em costa molt aquest lloc del teòric, de l'acadèmic, de l'intel·lectual, que sempre parteix d'un lloc de seguretat i sempre et diu el que tu no has pogut arribar a poder pensar o veure o saber. Jo no hi crec gens en aquest punt de partida. A vegades per la impersonalitat de l'assaig sembla que ocupes aquest lloc i jo necessito desmuntar-lo, no parlant des de mi, que no m'interessa, sinó essent-hi jo, en allò que dic.

- I al final parleu de la imaginació i el desig com els dos motors per a generar crítica.
-Un altre moment on dic des de mi és en la frase que ens oblidem d'imaginar i ens oblidem de pensar. Constatem què hi ha, repetim què hi ha, i tota l'estona generem un discurs molt enganxat al drama de la realitat en els seus diferents aspectes; d'aquí el catastrofisme. La seva altra cara és tot aquest discurs i pràctiques del dolor i del sofriment, lligades a la cura, aquesta resposta gairebé hospitalària respecte del món, tenir cura els uns dels altres, que és imprescindible, però no pot ser l'únic lloc que ens queda per a respondre sobre què passa al món. De tant parlar de cures acabarem convertint-nos en una unitat de cures pal·liatives. Com si haguéssim acceptat la irreversibilitat del dany o d'una mort ja assumida. I per a mi l'espai de la imaginació i el desig no és una crida naïf (la de reinventem-nos, tornem a imaginar mons possibles), que seria un altre lloc per a l'engany, sinó que això apel·la a un art dels límits. Despertar els vincles és també descobrir els límits, no com a imposicions sinó com a relacions possibles entre nosaltres i amb el món. El desig és aquest motor que tenim de desplaçar límits. I la imaginació és la capacitat que tenim de relacionar-nos amb el que passa, amb el que som i el que no som, des dels límits del que hi ha i més enllà.

- Aquesta idea dels límits no és senzilla.
-Doncs jo penso que si ens en sortim per algun lloc serà per aquí. Perquè la modernitat ha estat una cultura basada en la idea d'il·limitat: el progrés serà il·limitat, la història és il·limitada, la producció és il·limitada, la vida és il·limitada... El paradigma intern de les societats és allò il·limitat. Fins i tot continuem així: energies renovables per a continuar produint il·limitadament, per a continuar consumint il·limitadament. Fins i tot els nostres dispositius digitals són eines del que és il·limitat. Això és patològic. I en un moment en què el món natural, de recursos, etc., ens diu que no és il·limitat, què passa aleshores? Caiem en el pànic, el món s'acaba. No, el món no s'acaba; el que no podem fer és viure il·limitadament. Això hi ha qui ho porta cap al llenguatge de la pobresa, de la renúncia...

- La idea del decreixement?
-Jo estic completament pel decreixement, però un decreixement des del desig, des del plaer, des de la riquesa, des de la imaginació. No des d'aquesta cosa llastimosa, penosa, patètica, moralista... Em posa nerviosa, perquè també és una cara del predicar. Ens diuen: ara haurem de viure amb menys. El que hem de viure és amb menys idioteses i amb menys dependències cap a necessitats que no es poden satisfer mai.

- Els límits.
-Precisament podem imaginar perquè som éssers limitats. Perquè la imaginació és la capacitat que tenim de fer present allò absent. Tenir-ho tot i més i per sempre no és l'espai de la imaginació, és l'espai de la psicosi absoluta.

- Per acabar, parleu-nos de què escriviu o de què voleu escriure ara.
-Em trobo en una cruïlla de tres camins que es concreten de maneres diferents. Per una banda, retrobar veus i companyies que m'han fet pensar o amb qui he pensat o amb qui he fet un tram de camí en la meva escriptura, tant vius com morts. I això formalment és una recopilació de textos que es publicaran en llibre. Retrobar les companyies que he tingut al llarg de la vida. És com un Ciutat princesa, però des d'una geografia del pensament. Ho necessitava molt, potser fruit de l'aïllament d'aquests anys.

- Us sentiu sola?
-Aïllada més que sola. Aquest és un camí. El segon gira entorn de la imaginació, ja n'hem parlat, a través del grup de recerca que he creat a la UOC de pensament contemporani, treballar entorn de la idea "ecologies de la imaginació", en aquest cas de l'àmbit acadèmic. I el tercer camí gira entorn de l'amistat. Fa temps que hi treballo amb l'horitzó d'un possible llibre i he començat a crear situacions col·lectives en què puguem preguntar-nos què són els amics, on són els amics avui, per què els donem tant per descomptat i parlem tan poc de l'amistat. Hi ha molt pocs imaginaris contemporanis que parlin dels amics i de l'amistat. En aquest sentit també col·laboro amb un programa de ràdio, L'amic imaginari, de l'escola de música i teatre Xamfrà, al Raval, que dirigeix Ester Bonal.

Podeu comprar Un món comú a la Botiga de VilaWeb

# data[].attributes.attachment_link.title
Marina Garcés: "Això que les crisis són oportunitats és una frase molt perillosa"

# data[].attributes.attachment_link.description
La filòsofa Marina Garcés, autora de llibres com ara Ciutat princesa, Nova il·lustració radical i Escola d'aprenents, ha recuperat ara el llibre Un món comú, que va publicar fa nou anys en espanyol a l'editorial Bellaterra. L'editorial Tigre de Paper l'ha traduït al català i Garcés n'ha escrit un pròleg revelador, on reflexiona sobre el ...

# data[].attributes.attachment_link.description
POEMA DE GLORIA Y PAZ GLORIA FUERTES (1917-1998) “ Que no vuelva a haber otra guerra, pero si la hubiera, ¡que todos los soldados se de...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La guia pedagògica és un document de referència que orienta el professorat en l'ús i el tractament dels curtmetratges a l'aula. Conté els marcs normatius, conceptuals i curriculars que engloben el projecte Barcelona, refugi en curt, així com algunes orientacions pedagògiques de caràcter general. Per a una informació detallada de cada curtmetratge, podeu consultar i descarregar les fitxes didàctiques.

# data[].attributes.attachment_link.description
Curtmetratges Disset històries d'infants i joves en situació de refugi arreu del món La guia pedagògica és un document de referència que orienta el professorat en l'ús i el tractament dels curtmetratges a l'aula. Conté els marcs normatius, conceptuals i ... Llegir més

# data[].attributes.headline
Cuentos y películas para infantil, primer, segundo y tercero de primaria.

# data[].attributes.subject
Cuentos y películas para infantil, primer, segundo y tercero de primaria.

# data[].attributes.attachment_link.title
VALORES DOSSIER CORTOS PELIS Y CUENTOS.pdf

# data[].attributes.headline
Actividades para Infantil, Primaria y ESO. Sencillamente explicadas.

# data[].attributes.subject
Actividades para Infantil, Primaria y ESO. Sencillamente explicadas.

# data[].attributes.body
Incluye enlaces y documentos o plantillas para descargar.
Dirigido y maquetados por:
@mibauldeaprendizajes & @missecretos_enelrincón

# data[].attributes.body
Recopilación de Álbunes ilustrados realizada por la Biblioteca del Cefire de Elx

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Més d'un milió de persones han travessat les fronteres d'Ucraïna per escapar de la guerra

La guerra i els combats armats a Ucraïna han fet que més de més d'un milió de persones s'hagin vist empeses a travessar les fronteres per fugir de la violència i buscar refugi, segons ha l'Agència de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR).

El dijous 24 de febrer, Rússia va iniciar una invasió a Ucraïna i va desplaçar les seves tropes a diferents punts del país. També va llançar míssils i projectils a llocs clau, com ara bases militars i centrals elèctriques, i els últims dies ha anat avançant fins a la capital, Kíev, on viuen prop de tres milions de persones.

Com a conseqüència, milers d'ucraïnesos i ucraïneses estan intentat sortir del país per escapar del conflicte. La majoria s'han desplaçat fins a la frontera amb Polònia, on la població i les associacions humanitàries s'han organitzat per acollir-los i oferir-los allotjament, menjar i mantes per passar el fred de l'hivern. També s'han escapat cap a Eslovàquia, Hongria, Romania i Moldàvia.

Los estados miembros de la UE que limitan con Ucrania registraron un aumento del tráfico a través de la frontera mientras el bloque se prepara para lo que podría ser un éxodo de más de un millón de refugiados. pic.twitter.com/2xt4GTTfjI

- Alex (@AlexanderHump) February 24, 2022

Als passos fronterers s'han format cues quilomètriques d'ucraïnesos i ucraïneses que esperen el seu torn per deixar el país. La majoria van marxar amb allò indispensable en una motxilla i porten dies sense dormir en un llit. La majoria són infants, dones i gent gran.

Un dia després que Rússia iniciés l'atac, el govern d'Ucraïna va prohibir la sortida als homes d'entre 18 i 60 anys, demanant-los que s'unissin a l'exèrcit ucraïnès per defensar el seu país. La diferència militar entre els dos bàndols deixa Ucraïna en situació d'inferioritat, depenent de la comunitat internacional per sobreviure: ja sigui a través d'ajuda humanitària, armament o sancions econòmiques per perjudicar el govern rus.

La comunitat internacional ha anunciat #sancions econòmiques contra #Rússia 🇷🇺 per la invasió a #Ucraïna 🇺🇦: Com funcionen aquestes sancions? Sobre quines empreses i sectors tenen efecte? 💵💷💶 https://t.co/2z4E0xJ7IX

- Junior Report CAT (@JuniorReportCAT) March 1, 2022

Els responsables d'ACNUR creuen que la guerra podria provocar el desplaçament de cinc milions de persones, que abandonarien casa seva per buscar un lloc més segur en un altre país. El temps que duri el conflicte determinarà si aquest lloc serà la seva nova llar o tan sols un lloc de pas fins que puguin tornar a Ucraïna.

Refugiats de guerra

A l'inici del conflicte, la Unió Europea va anunciar que totes les persones que fugissin d'Ucraïna tindrien dret a ser acollides com a refugiats de guerra als països membre. Aquesta mesura s'aplica als ciutadans ucraïnesos, però també a les persones d'altres països residents a Ucraïna per motius de feina o estudis.

Però, què és un refugiat? Segons la definició de la Convenció sobre l'Estatut dels Refugiats , els refugiats són persones que han marxat del país de la seva nacionalitat perquè temen ser " víctimes de persecucions per motius de raça, religió, nacionalitat o opinions polítiques".

Un cop han aconseguit l' estatus de refugiats, les persones refugiades tenen els mateixos drets que la resta de ciutadans al país d'acollida: dret a un habitatge, a una educació, a tenir una feina digna...

El problema és que no totes les persones desplaçades que fugen de la guerra i la violència són considerades refugiades. Primer han de fer els tràmits per sol·licitar asil i esperar que algun país els aculli oficialment com a refugiats. Aquest procés pot durar mesos o fins i tot anys, durant els quals molts es veuen obligats a viure en camps de refugiats, tot esperant una resposta.

"Las condiciones de vida son insoportables", explicaba en febrero de este año Giorgio Contessi, delegado de @MSF_Espana, sobre el campo de refugiados de #Moria, en Lesbos (Grecia). Por aquel entonces, se hacinaban en el campo unas 20.000 personas.

👉 https://t.co/1qpMTXxbrF pic.twitter.com/JvuRqPqQtT

- Junior Report (@JuniorReport_) September 15, 2020

La crisi de refugiats que es va iniciar a Europa el 2015 va tenir com a origen diversos conflictes armats en països de l'Orient Mitjà. Aquesta situació va empènyer més d'un milió de persones a buscar refugi en diversos països europeus, però es van trobar amb les portes tancades. Molts van acabar en camps de refugiats a Turquia, d'altres van decidir tornar al seu país i molt pocs van aconseguir ser acollits com a refugiats per països de la Unió Europea.

La guerra a Ucraïna torna a posar el focus en la vulnerabilitat de les persones desplaçades i la necessitat que els governs les protegeixin i garanteixin els seus dret s. Cal veure si, aquesta vegada, els països europeus estan a l'alçada.

Refugiats al món

Al món hi ha 82,4 milions de persones que s'han vist obligades a desplaçar-se, segons d'ACNUR. D'aquestes, la majoria són persones desplaçades internes (48 milions), que han hagut d'abandonar casa seva però no han sortit del seu país.

La guerra en països de l' Orient Mitjà i els conflictes armats a l' Àfrica Subsahariana són els principals focus d'origen dels refugiats, que fugen de la violència, la persecució i la violació de drets humans. D'aquests, prop de 7 milions han fugit del conflicte a Síria , que va començar ja fa 11 anys.

No obstant això, els darrers anys, els focus d'origen s'han desplaçat també a altres regions. La crisi política i econòmica a Veneçuela ha fet que gairebé 4 milions de veneçolans abandonin el país per sobreviure, mentre que el règim militar de Birmània i la persecució de l' ètnia rohingya també han provocat un èxode en aquest país asiàtic.

Les dades d'ACNUR mostren que la gran majoria de les persones refugiades (86%) estan acollides en països en desenvolupament, que tenen menys recursos, fet que posa en qüestió la solidaritat dels països més rics.
Cada dia seleccionem una notícia, n'expliquem el context i dissenyem materials perquè estudiants de tot el món puguin llegir, debatre i opinar sobre l'actualitat a classe. Subscriu-t'hi!

Llicenciada en Traducció i Periodisme per la Universitat Pompeu Fabra. Actualment és redactora en cap de Junior Report. Ha treballat a l'Agencia EFE, al diari ARA i com a traductora i periodista 'freelance' en diferents mitjans.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nova onada de refugiats per la guerra a Ucraïna - Junior Report

# data[].attributes.attachment_link.description
La guerra i els combats armats a Ucraïna han fet que més de més d'un milió de persones s'hagin vist empeses a travessar les fronteres per fugir de la violència i buscar refugi, segons ha l'Agència de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR).

# data[].attributes.body
Kaleidoskópio es una colección de recursos didácticos online para trabajar la Ciudadanía Global en el aula. Cada uno de los proyectos aborda un tema específico y combina metodologías socioafectivas, aprendizaje cooperativo, análisis crítico, investigación-acción,etc, a través de una plataforma virtual y multilingüe que permite elegir el idioma en el que realizar la actividad (castellano, gallego, catalán y euskera).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1 A partir de la reflexión sobre el entorno cercano y el conocimiento sobre la realidad del resto de los y las participantes, tomar conciencia sobre las causas que provocan que una mayoría de la población mundial no pueda satisfacer las necesidades básicas y carezca de oportunidades y derechos, y elaborar conjuntamente una propuesta-compromiso para cambiar esta realidad.

# data[].attributes.attachment_link.description
1 A partir de la reflexión sobre el entorno cercano y el conocimiento sobre la realidad del resto de los y las participantes, tomar conciencia sobre las causas que provocan que una mayoría de la población mundial no pueda satisfacer las necesidades básicas y carezca de oportunidades y derechos, y elaborar conjuntamente una propuesta-compromiso para cambiar esta realidad.

# data[].attributes.body
Rubik es una iniciativa de las organizaciones de cooperación internacional que integran el grupo de trabajo de Educación para el Desarrollo y Sensibilización de la Coordinadora Valenciana de ONGD (CVONGD).
La plataforma tiene 6 caras, como el cubo de rubik, cada uno con sus particularidades que se entremezclan: comunidad educativa, metodologías innovadoras, temáticas/ ODS, ONGD, retos educativos, redes de participación, recursos educativos.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
TEMÁTICAS

POBREZA Y DESIGUALDAD ALIMENTACIÓN Y CONSUMO SALUD EDUCACIÓN DE CALIDAD IGUALDAD DE GÉNERO CAMBIO CLIMÁTICO Y SOSTENIBILIDAD AMBIENTAL PAZ, MIGRACIONES, REFUGIADAS, INTERCULTURALIDAD

Recursos pedagógicos para una educación de una ciudadanía global que construya un mundo justo, equitativo y sostenible, donde todas las personas tengan igualdad de oportunidades y se desarrollen con libertad y paz.

BUSCAR RECURSOS BUSCAR REDES PARA LA PARTICIPACIÓN

RUBIK es una iniciativa de las entidades que integran el grupo de trabajo de Educación para el Desarrollo y Sensibilización de la Coordinadora de ONGDs.

CVONGD, C/ Moro Zeit, 9 bajo-izq 46001 Valencia 96 391 37 49
Desarrollo web: 7ymedia, coop.v:

Financia:

# data[].attributes.body
Propuestas para trabajar con grupos de 8 a 15 años el Día de las Personas refugiadas: conocer mejor la realidad y comprometerse con ella, fomentando la cultura de acogida

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Com podem abordar des de les aules el conflicte a Ucraïna? És una qüestió que pot preocupar el nostre alumnat, especialment si al nostre centre educatiu hi ha estudiants d'origen ucraïnès o rus.

L'escalada bèl·lica a l'est d'Europa ens pot semblar un conflicte llunyà, però no ho és tant quan als nostres centres educatius hi ha nens i nenes d'origen rus o ucraïnès. S'estima que a Espanya hi resideixen unes 112.000 persones provinents d'Ucraïna i unes 80.000 de Rússia. Comparteixen cultura, tradicions i moltes paraules, entre elles la paraula "pau". La geopolítica internacional els està enfrontant, però això no ha de traslladar-se a les aules i als barris.

Et proposem algunes idees per abordar aquesta qüestió educativament, des d'una perspectiva de clima escolar i salut mental:

Cuida la salut mental

Fins i tot si al teu centre educatiu o a la teva aula no hi ha nois i noies d'origen ucraïnès o rus, considera l'impacte que les històries i imatges que apareixen als mitjans tenen sobre el teu alumnat. Tingues en compte que des del març del 2020 han patit una pandèmia mundial, les seves conseqüències i les seves restriccions i que viuen en un món on els mitjans no són moderats en la seva narrativa i on, per empitjorar les coses, cada cop imperen més les notícies falses, el sensacionalisme i els discursos d'odi.

La percepció que alguna cosa molt greu està passant quan ja hi havia certa sensació general que començàvem a sortir de la crisi del coronavirus, pot ser molt inquietant per part del nostre alumnat i afectar-ne l'estat d'ànim i el rendiment acadèmic. Tingues-ho en compte per poder prendre mesures.

Menys dades, més empatia

Els mitjans i els experts en geopolítica ens inunden amb dades sobre la situació a l'est d'Europa. Aquestes dades poden ser útils per conèixer millor el problema, però entendre les dades no és el mateix que comprendre les persones. El fet que dos països entrin en conflicte no vol dir que els seus habitants siguin enemics ni que s'odiïn. De fet, en moltes entrevistes al carrer es veu just el contrari i és important incidir en aquest detall: de vegades les guerres no es produeixen perquè la gent s'odiï, sinó que són les mateixes guerres les que, amb el temps, produeixen el odi entre la gent.

Aborda el tema amb rapidesa

Al teu centre educatiu hi ha nens, nenes o adolescents les famílies dels quals són russes o ucraïneses? Actua ràpid, no ignoris la situació esperant que es resolgui sola. El conflicte pot evolucionar de moltes maneres i, tractant-se d'un conflicte armat, pot causar molt estrès i desesperança fins i tot en la distància. Deixar passar el temps sense parlar amb els estudiants afectats i les famílies pot ser contraproduent. Et pot ajudar considerar la situació com un dol: cal donar suport, mantenir distància i afavorir rutines que aportin sensació de normalitat.

Aborda el tema amb discreció

A un centre educatiu tots sabem qui és qui i d'on ve. En aquests moments, els estudiants d'origen rus i ucraïnès poden sentir que tenen una mena de focus d'atenció sobre si mateixos quan van a classe i es relacionen amb una altra gent. Aquesta atenció pot ser positiva i ajudar-los a canalitzar les emocions, però també pot ser no desitjada i provocar sentiments negatius. Vigila la possibilitat que això estigui passant i contribueix a compensar-ho.

Aborda el tema amb transparència

Els tabús no són bons perquè poden fer que els problemes s'enquistin. Si no saps com actuar, pregunta directament als nens i nenes, o a les famílies, si són molt petits. Potser els agradi la possibilitat de tractar el tema a l'aula amb els companys, o potser els horroritzarà la idea. Pot ser que altres nens i nenes necessitin parlar del tema per entendre'l. No hi ha solucions perfectes, però cap solució serà bona si no hi deixem participar els nens, nenes i adolescents.

Controla les xafarderies i el bullying

Potser al teu centre educatiu ja hi hagi un corrent d'opinió respecte als que són "els bons" i "els dolents" i xafarderies basades en prejudicis tipus "tots els russos són..." o "els ucraïnesos són molt..." És crucial frenar aquestes actituds com més aviat millor perquè són el germen de possibles situacions de bullying i assetjament que més endavant serà més difícil controlar.

Ens ajudes a ajudar?

Per a nosaltres seria molt important que ens ajudéssiu que altres centres educatius puguin abordar aquest repte educatiu amb èxit. Si has portat a terme alguna iniciativa al teu centre sobre aquest tema que estigui tenint bons resultats o si tens algun dubte o idea que pugui contribuir a obrir el debat educatiu sobre aquesta qüestió, pots enviar-nos un correu a [email protected] Les teves aportacions seran molt útils per a altres centres educatius!

# data[].attributes.attachment_link.title
Parlem de мир: Pau es diu igual en ucraïnès i en rus

# data[].attributes.attachment_link.description
L'escalada bèl·lica a l'est d'Europa ens pot semblar un conflicte llunyà, però no ho és tant quan als nostres centres educatius hi ha nens i nenes d'origen rus o ucraïnès. S'estima que a Espanya hi resideixen unes 112.000 persones provinents d'Ucraïna i unes 80.000 de Rússia.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Palabras para la Paz

No a la guerra
Mertxe Manso

adie sabrá cómocurrió.manece cubierta la ciudad deadridos de fuego y de metralla.lguien pasea olvido y sólo lleganritos.rgente esncontrar la palabraota.omper la línea del cuerpo a cuerpo.manece y sumamos nuevas ausencias. N
O

A

L
A
G
U
E
R R A

Por lo visto
Jaime Gil de Biedma

Por lo visto es posible declararse hombre.
Por lo visto es posible decir no.
De una vez y en la calle, de una vez, por todos
y por todas las veces en que no pudimos.

Importa por lo visto el hecho de estar vivo.
Importa por lo visto que hasta la injusta fuerza
Necesite, suponga nuestras vidas, esos actos mínimos
A diario cumplidos en la calle por todos.

Y será preciso no olvidar la lección:
Saber, a cada instante, que en el gesto que hacemos
Hay un arma escondida, saber que estamos vivos
aún. Y que la vida
todavía es posible, por lo visto.

Los Justos
J.L.Borges

Un hombre que cultiva su jardín, como quería Voltaire.
El que agradece que en la tierra haya música.

(De La Cifra, 1981)

El que descubre con placer una etimología.
Dos empleados que en un café del Sur juegan un silencioso ajedrez.
El ceramista que premedita un color y una forma.
El tipógrafo que compone bien esta página, que tal vez no le agrada.
Una mujer y un hombre que leen los tercetos finales de cierto canto.
El que acaricia a un animal dormido.
El que justifica o quiere justificar un mal que le han hecho.
El que agradece que en la tierra haya Stevenson.
El que prefiere que los otros tengan razón.
Esas personas, que se ignoran, están salvando el mundo.

# data[].attributes.attachment_link.title
Poemas: Palabras para la Paz contra la Guerra

# data[].attributes.attachment_link.description
Palabras para la Paz No a la guerra Mertxe Manso adie sabrá cómocurrió.manece cubierta la ciudad deadridos de fuego y de metralla.lguien pasea olvido y sólo lleganritos.rgente esncontrar la palabraota.omper la línea del cuerpo a cuerpo.manece y sumamos nuevas ausencias.

# data[].attributes.body
Autores masculinos

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Una guerra no siempre es igual a otra guerra (en realidad nunca, a pesar de la gran cantidad de rasgos que les son comunes a todas). ¿Cómo comparar, por ejemplo, una de las modernas guerras de invasión u ocupación (con ejércitos descomunales y armas todavía más descomunales), sobre pequeñas naciones casi inermes, con las guerras de liberación e independencia de naciones que estuvieron saqueadas y oprimidas por poderes externos mucho más grandes que ellas? ¿O qué decir de las llamadas guerras preventivas, perverso concepto que sólo puede ser aplicado por una potencia porque las demás naciones, simplemente, no tiene ni el poder ni la soberbia de imponer tal idea?

Si bien la poesía ha estado, en términos generales, siempre del lado de la paz y en contra de toda injusticia, no faltan las excepciones: uno no puede olvidar la sentencia del fascista Marinetti en el Manifiesto Futurista, hace ya poco más de 100 años, y cuya frase copiamos aquí, para incredulidad de quienes no lo conocen: "Nosotros queremos glorificar la guerra --única higiene del mundo-, el militarismo, el patriotismo, el gesto destructor de los ibertarios, las hermosas ideas por las que se muere y el desprecio por la mujer". En fin.

En este 2015, el 25º Festival Internacional de Poesía emprendió, por segunda vez, una necesaria iniciativa: realizar la II Cumbre Mundial de Poesía por la Paz y la Reconciliación en Colombia, y actuando en esta dirección, publicamos una primera selección de poemas que, si bien se manifiestan todos en contra de la guerra, su rasgo general va un poco más allá: va también, y sobre todo, contra las injusticias que las generan y contra las iniquidades que dentro de ellas se cometen.

Letanía de las ganancias de guerra

Allen Ginsberg
Dedicado a Ezra Pound
Ali Ahmad Said, (Adonis)

Muerte civil

Felipe Alcaraz Masats

Bombas sobre bagdad

Paulino Aparicio Ortega

Lo peor de la guerra es que no tiene nombre.
Nombrar el exterminio mancha la lengua,
por eso se le buscan falsas metáforas de salvación.

Incluso después que los marines desfilen por Manhattan
quedará la cosecha tardía del silencio,
las magulladuras intratables y la duda instalada.

El fracaso de toda guerra.
Eso que no trascribe fácilmente.

No hay bombas inteligentes.
Lo único inteligente que tiene el ser humano es la palabra,
y en cada guerra, la palabra la pisan con sus botas los soldados.

¿Para cuándo?

Muhammad Aziz al-Hababi

Todo pasará

Melvin René Barahona

...Y todo pasará

Yo estaré allí para besar
la sangre náufraga de los ladrillos muertos. Para enjugar la última
lágrima vertida.

Sí. Todo pasará...
Y vendrán nuevas madres para los niños huérfanos.
Y vendrán nuevos hijos para las madres tristes.
Y un nuevo pan
más dulce y más sabroso
desbordará las mesas de mi pueblo.
Y una nueva esperanza
desbordará los pechos reconstruidos.

Una forma de profanación

Felipe Benítez Reyes

Siempre he tenido
el más hermoso nombre de ciudad.

Hoy es sólo un desierto
En que brillan estrellas violentas.

Muchas maneras de matar

Bertold Brecht

General, tu tanque es más fuerte que un coche

Bertold Brecht

Primeras letras

José Manuel Caballero Bonald

J.M. Caballero Bonald

Hombre planetario

Jorge Carrera Andrade

XIX

Antonio Colinas

Abajo la ignorancia secular,
la usura y el no amor, el no saber
que no se sabe,
mientras el universo
allá arriba se expande y se retira
con su secreto.
Respirar aún en paz la fugitiva música
que no oímos,
respirar aún en paz la música que huye
a los prados remotos del firmamento,
es todo cuanto el hombre deberá
saber para salvarse.

El terror preventivo

Alfonso Costafreda

Un caballo para el extranjero

Mahmud Darwish

Nocturno sin patria

Jorge Debravo

El campo de batalla

Ángel González

No hubo elección:
murió quien pudo,
quien no pudo morir continuó andando,
los árboles nevaban lentos frutos,
era verano, invierno, todo un año
o más quizá: era la vida
entera
aquel enorme día de combate.

Algunos se murieron,
como dije,
y los demás, tendidos, derribados,
pegados a la tierra en paz al fin,
esperan
ya no sé qué
-quizá que alguien les diga:
"amigos, podéis iros, el combate..."

Nadie está solo

José Agustín Goytisolo

De noche a solas

José Agustín Goytisolo

José Agustín Goytisolo

¡Ay estos otros sentimientos,
enclenques e indolentes!

Publicado el 14 de mayo de 2015

# data[].attributes.attachment_link.description
Una guerra no siempre es igual a otra guerra (en realidad nunca, a pesar de la gran cantidad de rasgos que les son comunes a todas). ¿Cómo comparar, por ejemplo, una de las modernas guerras de invasión u ocupación (con ejércitos descomunales y armas todavía más descomunales), sobre pequeñas naciones casi inermes, con las guerras de liberación e independencia de naciones que estuvieron saqueadas y oprimidas por poderes externos mucho más grandes que ellas?

# data[].attributes.body
El audiocuento -también en pdf-IMPRESCINDIBLE para tratar la guerra desde la mirada de la infancia.
Escuchar aquí 👇

https://cdn2.hubspot.net/hubfs/426027/Versi%C3%B3n%20infantil%20-%20Falta%20mucho%20-%20Oxfam%20Interm%C3%B3n.wav?utm_campaign=falta%20mucho&utm_source=ppc&utm_medium=Facebook

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Desde el Seminario de Formación docente de FpN de Extremadura hemos detectado la necesidad de tener unas guías que nos permitan encontrar fácilmente con qué capítulos de las novelas de Matthew Lipman podemos trabajar ciertos contenidos relacionados con nuestras asignaturas. En estas fichas quedan reflejadas los principales y más evidentes temas que en cada capítulo aparecen. Esperamos que puedan ser de vuestra utilidad.

La relación con las teorías de los principales filósofos todavía debe completarse, pero ya podéis encontrar unas primeras ideas en las fichas de las novelas Lisa y Mark por si queréis usar la FpN en 2º de Bachillerato.
Ficha de "El descubrimiento de Harry" Ficha de "Lisa" Ficha de "Mark"
Nuestros pequeños filósofos del Aula de Filosofía para Niños del Ateneo de Badajoz vuelven a la radio. Esta vez, Tiago (10 años), Daniel (10 años), Pablo (7 años) y Mariana (6 años) hablarán de asuntos tan complejos y abstractos como qué es una decisión moral, la conciencia moral y la felicidad.

En esta sesión, la pequeña jirafa Nous asistirá a su primera clase de Filosofía. La pregunta que la profesora lanzará a los chicos removerá a nuestra amiga pues la comunidad de investigación reflexionará acerca de algo que ella misma se plantea, ¿Cómo debemos vivir?

https://lourdescardenal.files.wordpress.com/2019/01/cómo-debemos-vivir.m4a

Fabio, Juan Carlos, Lucas y Samuel, algunos de los niños del aula cacereña de Filosofía para Niños de la Asociación de Apoyo de las Altas Capacidades de Extremadura, acompañados por sus profesores Esteban Cortijo y Esther Forte hablan en " La tarde contigo " sobre la verdad, la intención y las consecuencias de nuestros actos partiendo del maravilloso texto de Lipman "Las tres cabezas del gigante", contenido en la novela "Lisa".

https://lourdescardenal.files.wordpress.com/2018/12/OKRadio-Verdad-19-12-18.m4a

# data[].attributes.attachment_link.title
Filosofía para niños - Recursos de filosofía

# data[].attributes.attachment_link.description
Desde el Seminario de Formación docente de FpN de Extremadura hemos detectado la necesidad de tener unas guías que nos permitan encontrar fácilmente con qué capítulos de las novelas de Matthew Lipman podemos trabajar ciertos contenidos relacionados con nuestras asignaturas. En estas fichas quedan reflejadas los principales y más evidentes temas que en cada capítulo aparecen.

# data[].attributes.body
Recopilatorio de actividades para la Paz

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Diferentes canciones que tratan sobre la Paz y ruegan por el buen funcionamiento del mundo. U2, The Balck Eyed Peas, Extremoduro, Txarango o The Cranberries son algunos ejemplos.

Macaco actuando al concierto "Volem acollir"

Como cada 30 de enero, celebramos en los centros educativos el Día escolar de la No Violencia y la Paz. La música, es siempre una fuente para crear conciencia y son muchos los y las artistas que han apostado para realizar canciones que tratan sobre la Paz en el mundo.

En este artículo te propongo 16 canciones que tratan de una manera u otra la Paz en el mundo. A través de los conflictos que tenemos en nuestro planeta o simplemente con letras de superación y fuerza, estas canciones tratan de abordar un tema de especial relevancia.

La Paz es necesaria para el correcto funcionamiento de nuestro planeta, de las relaciones entre personas y de la vida en general. Pero, a pesar de que mucha gente no se da cuenta, tenemos situaciones donde no hay paz alrededor nuestro cada día. Las guerras, el racismo, la violencia en las calles y casas, la homofobia, la manipulación o la corrupción son termas y situaciones que nos hemos acostumbrado a escuchar a los medios de comunicación a diario pero, que tenemos que poner fin. Entre todas y todos tenemos que construir un mundo mejor y empezando por las cosas más pequeñas y sencillas, estaremos contribuyendo a conseguirlo.

A continuación, encontrarás 16 canciones para disfrutar de la música, para escuchar y entender aquello que nos quieren transmitir los artistas. Si eras docente, te pueden servir para abordar la Paz en el mundo a diferentes niveles, puesto que hay canciones de todos los estilos y para diferentes edades.

¡Feliz Día de la Paz!

OBRINT PAS - Benvingut al paradís
Macaco - Moving
The Black Eyed Peas - Where Is The Love?

Hombres G - Por Que No Ser Amigos

Michael Jackson - Heal The World

The Cranberries - Zombie

USA for Africa - We are the world

Manel - La cançó del soldadet

EXTREMODURO - OTRA INÚTIL CANCIÓN PARA LA PAZ

Gisela - Paz y amor

Vázquez Sounds - Gracias a Ti

U2 - Pride (In The Name Of Love)

John Lennon - Imagine

Juanes - ¿Qué pasa?

PeTaCa - Mirall de Pau

# data[].attributes.attachment_link.title
16 canciones por la Paz - La Caixeta Musical

# data[].attributes.attachment_link.description
Como cada 30 de enero, celebramos en los centros educativos el Día escolar de la No Violencia y la Paz. La música, es siempre una fuente para crear conciencia y son muchos los y las artistas que han apostado para realizar canciones que tratan sobre la Paz en el mundo.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El eterno debate: ¿es la paz posible? Sí, es posible y se debe luchar para conseguirla. De hecho, miles de mujeres y hombres en este mundo, de forma anónima o notoria, han dado y siguen dando su vida por este ideal que es para muchas personas un tanto utópico, pero que sigue siendo, en nuestra opinión, el ideal principal que debería mover el mundo.

Día internacional de la Paz

Cada 21 de septiembre se celebra el Día Internacional de la Paz para conmemorar los ideales y actividades que se llevan a cabo con el propósito de lograr la paz en todas las naciones y pueblos del planeta.

La Asamblea General de las Naciones Unidas instauró en el año 1981 este día con la intención de que coincidiera con la sesión de apertura de la Asamblea General. El tema elegido para este año 2016 es "Los Objetivos de Desarrollo Sostenible: elementos constitutivos de la paz".

En este Día internacional de la Paz en que, normalmente, se cita y se hace referencia a las luchas de hombres que han contribuido a la paz, queremos visibilizar y reivindicar el hecho de que también las mujeres han tenido y tienen un papel relevante y activo en la consecución y la lucha por la paz. Activismo ideológico, político y social que miles de mujeres, desde lo público y/o desde el anonimato, están teniendo en la lucha incansable por la PAZ en mayúsculas.

Quizá la organización de mujeres más importante y reconocida como luchadora contra la guerra y todos sus horrores sea la Liga Internacional de las Mujeres por la Paz y la Libertad (WILPF). Una organización que nace de un encuentro en 1915, un año después del inicio de la I Guerra Mundial, con 1.136 mujeres procedentes de diferentes países que se reunieron en La Haya para expresar su rechazo al horror que estaba causando la guerra en el corazón de Europa.

La Liga Internacional de las Mujeres por la Paz y la Libertad (WILPF) es una organización no gubernamental, pacifista y feminista. De hecho, esta Liga es la organización femenina pacifista más antigua del mundo. Dos de sus fundadoras, las sufragistas Jane Addams y Emily Greene Balch recibieron el Premio Nobel de la Paz en 1931 y 1946, respectivamente.

Más de un siglo después, en 2015 celebran su centenario, y con representación en más de 32 países incluido España, estas mujeres siguen luchando contra la violencia patriarcal de los conflictos armados, denunciando los vínculos tan estrechos que existen entre masculinidades dominantes y militarismo, y evidenciando cómo la violencia contra las mujeres en los conflictos armados no es sino una ampliación de la violencia contra las mujeres que sucede en tiempos de paz.

Pero esta lucha no es suficiente, a pesar de todos los movimientos feministas que se han dado a lo largo del siglo, las mujeres seguimos estando dominadas e infravaloradas por los hombres en todo el mundo. Valga como ejemplo el Premio Nobel de la Paz, que de las 103 personas y 23 organizaciones a las que ha sido concedido sólo 16 de estas personas son mujeres.

Como feministas, como mujeres, como seres merecedores de un mundo en paz, luchamos y lucharemos hasta que se nos acabe el aliento por la paz mundial y local pero también por nuestros derechos diarios y cotidianos que sin duda contribuirán a que el respeto entre personas, independientemente de su raza, color, sexo, religión, orientación sexual o identidad sexual sea una realidad y no una quimera o utopía.

Porque estamos convencidas que el mundo puede ser un lugar hermoso en el que vivir no dejaremos de alzar nuestra voz porque la PAZ sea una realidad.

Mujeres activistas por la Paz

Muchas son las que desde el anonimato y la humildad están contribuyendo día a día a la Paz y por todas ellas queremos hacer un pequeño homenaje desde aquí: este mundo es más habitable gracias a todas ellas.

Entre todas estas mujeres, algunas han sido visibles y, aunque nos dejamos a miles, hacemos mención de algunas vidas entregadas a la defensa de la vida y de la paz:

# data[].attributes.attachment_link.description
El eterno debate: ¿es la paz posible? Sí, es posible y se debe luchar para conseguirla. De hecho, miles de mujeres y hombres en este mundo, de forma anónima o notoria, han dado y siguen dando su vida por este ideal que es para muchas personas un tanto utópico, pero que sigue siendo, en nuestra opinión, el ideal principal que debería mover el mundo.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cuento con pictogramas La paloma Mari Paz

# data[].attributes.attachment_link.description
En este nius parlem d'un tema que no ens agrada gens, la guerra entre Rússia i Ucraïna. Perquè cal que ens informem bé per a defensar la pau i cridar ben fort "no a la guerra!".

# data[].attributes.attachment_link.description
Aprende de forma divertida con Memorias de Pez. Un lugar para debatir, compartir y un punto de reunión para los amantes de la historia. Suscríbete y únete a una de las comunidades de historia en habla hispana mayores de todo Youtube. Conflictos internacionales, curiosidades históricas, grandes batal…

# data[].attributes.attachment_link.title
Carlos Rivera, Miguel Bosé - Nada Particular (Letra)

# data[].attributes.attachment_link.description
El Programa de Derechos Humanos de la Fundación Mundo Mejor, se ha comprometido con el cumplimiento y defensa de los derechos de los niños y las niñas de Medellín y el mundo. Es por esto que acoge el DERECHO A LA PARTICIPACION, tal como lo ha dicho UNICEF, como una necesidad básica y fundamental.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cómo hablar a los niños y niñas sobre desastres, emergencias y catástrofes

# data[].attributes.attachment_link.description
Recomendaciones para educadores y familias para abordar las dudas y miedos de niños, niñas y adolescentes sobre desastres y catástrofes.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Actividad para el aula de Educación Primaria que utiliza los dibujos animados y el cuento para poder reflexionar en el aula sobre el respeto a las diferencias, la empatía y el bullying.

Te proponemos una reflexión para el aula sobre la responsabilidad que todos tenemos de superar nuestras diferencias y lograr que el aula y el centro educativo sean entornos de no-violencia. ¿Qué nos hace ser diferentes? ¿Qué tenemos en común? ¿Por qué es importante trabajar en equipo?

La unidad didáctica contiene preguntas para trabajar en el aula con el vídeo de dibujos animados "Sueños". Además nos propone dos recursos adicionales: el cuento "Susana y Ana" y el cortometraje "Lou" para profundizar más sobre el tema del bullying. ¡La empatía y la capacidad de entender a otros es clave!

En la guía de curso de recursos y actividades " A salvo en la escuela", puedes encontrar ideas para el tratamiento didáctico en Educación Primaria de los temas relacionados con la violencia

Conceptos clave: Paz, no violencia, resolución pacífica de conflictos, buen trato, amistad, intolerancia, abuso, discriminación, imágenes, estereotipos, igualdad, inclusión, bullying.

Dirigido a: docentes de Educación Primaria, equipos directivos de centros educativos, técnicos municipales de infancia, familias.

Edita: UNICEF España

Recursos educativos de la guía del curso 2018/19: A salvo en la escuela

# data[].attributes.attachment_link.title
Sueños - La escuela como un lugar de paz

# data[].attributes.attachment_link.description
Actividad para el aula de Educación Primaria que utiliza los dibujos animados y el cuento para poder reflexionar en el aula sobre el respeto a las diferencias, la empatía y el bullying. Te proponemos una reflexión para el aula sobre la responsabilidad que todos tenemos de superar nuestras diferencias y lograr que el aula y el centro educativo sean entornos de no-violencia.

# data[].attributes.body
https://www.documaniatv.com/social/invisibles-video_a6a3c1109.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ganador del Goya en 2008, este documental relata cinco historias dirigidas por Mariano Barroso, Isabel Coixet, Javier Corcuera, Fernando León de Aranoa y Wim Wenders, y producidas por Javier Bardem en colaboración con MSF. En ellas se combinan documental y ficción para dar voz a personas que han sido olvidadas por gobiernos, empresas, instituciones y ciudadanos.

Categoria

Social

Duracion

1:45:48

Fecha de publicacion

13-08-2013

Caratula

Deja tu comentario

# data[].attributes.attachment_link.description
Ver documental Invisibles online, Ganador del Goya en 2008, este documental relata cinco historias dirigidas por Mariano Barroso,...

# data[].attributes.attachment_link.title
Jorge Drexler - Milonga del moro judio (video clip)

# data[].attributes.attachment_link.description
© 2008 WMG Milonga del moro judio (video clip)

# data[].attributes.attachment_link.title
Marta Gómez - Para la guerra nada_Video 2

# data[].attributes.attachment_link.title
Entrevista con Vera Grabe, directora del Observatorio para la Paz

# data[].attributes.attachment_link.title
No está pasando aquí. Campaña de sensibilización sobre Siria de Save The Children

# data[].attributes.attachment_link.title
TEJEDORAS DE SUEÑOS | Juana Ruiz | TEDxBogotaMujeres

# data[].attributes.attachment_link.title
Marcha de mujeres por la Paz, la Interculturalidad y el Mestizaje

# data[].attributes.attachment_link.description
Libro para trabajar la Paz con niños y niñas de infantil y primaria com imágenes encontradas en Internet.

# data[].attributes.attachment_link.title
LA BIBLIOTECARIA DE BASORA - Cuentos infantiles por la paz - HISTORIA REAL GUERRA IRAQ

# data[].attributes.attachment_link.title
Dàmaris Gelabert & Convidats - La festa de la pau (Videoclip Oficial)

# data[].attributes.attachment_link.title
PODRIES - Joana Raspall (versió de Roba Estesa) - FELIÇ SANT JORDI!

# data[].attributes.attachment_link.title
"Podries", de Joana Raspall [projecte Poesia Dibuixada]

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Si quieres colaborar en financiar el proyecto, puedes hacerlo a través de una donación a la entidad impulsora, Cristianisme i Justícia, poniendo como concepto 'Mueve la noviolencia'.

# data[].attributes.attachment_link.title
Mueve la noviolencia | 1.Voltear la opresión

# data[].attributes.attachment_link.description
Si quieres colaborar en financiar el proyecto, puedes hacerlo a través de una donación a la entidad impulsora, Cristianisme i Justícia, poniendo como concepto 'Mueve la noviolencia'.

# data[].attributes.attachment_link.title
Un entorno seguro de aprendizaje | The World's Largest Lesson

# data[].attributes.body
Aquest  joc  te  diverses  proves en les  que els  participants  podran  simular algunes  de les situacions que han de viure les persones refugiades en el seu viatge cap a  un lloc segur

# data[].attributes.attachment_link.description
Descripció del joc El joc Carnets Carnet Solidari Activitat Passaport

# data[].attributes.body
UNICEF Te proponemos una serie de videos de animación que reflejan las historias reales de dos niños y una niña que tuvieron que salir de su país por culpa de la violencia o el conflicto. ¿Cómo le daríamos un final feliz a esas historias?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
This Explorers for the Global Goals activity invites children to create a path which is peaceful and safe to use. The path can be for people, animals or toys. You can build your Peace Path outside or inside. Kids will:

Develop 5 key characteristics: empathy, curiosity, problem solving, creativity and effective communication.

Explore concepts like peace, safety, community and nature.

Be introduced to the Global Goals (SDGs) for the first time.

Enjoy!

Clubs and camps, Distance learning, Lesson plans, Parents

Peace and Justice

# data[].attributes.body
Planet 51

# data[].attributes.headline
Este es el rincón de la Xarxa 2030 para la recopilación de recursos para el trabajo de la resolución pacífica de conflictos y la Paz.

# data[].attributes.subject
Este es el rincón de la Xarxa 2030 para la recopilación de recursos para el trabajo de la resolución pacífica de conflictos y la Paz.