# data[].attributes.body
Arvioinnilla on perusopetuksessa perusopetuslain mukaisesti kaksi tehtävää:

1) määrittää, missä määrin oppilas on saavuttanut oppiaineessa asetetut tavoitteet (summatiivinen arviointi);

2) ohjata ja kannustaa opiskelua ja kehittää oppilaan itsearviointitaitoja (formatiivinen arviointi).

# data[].attributes.attachment_caption
Arvioinnin on oltava yhdenvertaista ja suunnitelmallista.

# data[].attributes.body
Arvioinnin tulee noudattaa yleisiä periaatteita, joita ovat:

1) Arvioinnin on oltava yhdenvertaista;

2) Arvioinnin on oltava vuorovaikutteista ja edellyttää avoimuutta ja yhteistyötä opettajan, oppilaan ja kodin välillä;

3) Arvioinnin on oltava suunnitelmallista, näyttöihin perustuvaa ja yhtenäistä - tarvitaan koulun omaa arviointikulttuuria;

4) Arvioinnin on oltava monipuolista - eri tapoja näyttää osaamista tulee tarjota oppilaille;

5) Arvioinnin on perustuttava opetussuunnitelmassa määriteltyihin tavoitteisiin ja kriteereihin;

6) Arvioinnin on huomioitava oppilaan ikäkausi ja oppimisen edellytykset.

# data[].attributes.body
Perusopetuslaissa todetaan, että arviointimenetelmien tulee olla monipuolisia. On tarjottava oppilaille erilaisia tapoja näyttää osaamistaan.

Käytännössä jää koulun opettajien tai viime kädessä jopa yksittäisen opettajan päätettäväksi, millaisia näyttöjä oppilailta vaaditaan. Arvioinnin on kuitenkin perustuttava opetussuunnitelmassa määriteltyihin kriteereihin.

# data[].attributes.attachment_caption
Koulutuksen arviointi pitää huolen yhdenmukaisuudesta ja kehittää koulutusta.

# data[].attributes.body
Perusopetuslaissa edellytetään myös koulutuksen arviointia.

Opetuksen järjestäjän tulee arvioida antamaansa koulutusta JA osallistua toimintansa arviointiin.

Arvioinnin keskeisten tulosten tulee olla myös julkisia.

# data[].attributes.attachment_caption
Arvioinnin tavoitteena on auttaa oppilasta hahmottamaan edistymistään. 

# data[].attributes.body
Arvioinnin tavoitteena on edistää oppilaan oppimista. Jotta oppilas voisi oppia, hänen on ymmärrettävä, mitä häneltä odotetaan ja miten oppimista arvioidaan. Arviointi on konkreettinen tapa osoittaa, missä tavoitteiden suhteen mennään. Peruskoulun numeroarviointi tähtää arvosanaan 8.

Arvioinnin on oltava vuorovaikutteista ja annettava tietoa oppilaan edistymisestä sekä oppilaalle että huoltajalle. Erityisesti tämä koskee formatiivista arviointia, joka konkretisoituu esim. Wilma-merkinnöissä. Summatiivisen arvioinnin tukena ovat arvioinnin kriteerit OPS:ssa. Arviointikeskustelut ovat myös oppimistilanne ja palautteen vastaanottamisen taito on tärkeää.

Peruskoulussa harjoitellaan vielä paljon opiskelutaitoja. Itse käytän arvioitavia tehtäviä myös koska ne saavat oppilaan yrittämään enemmän kuin tuntityöskentely. Sanakokeisiin lukeminen opettaa sanojen mieleenpainamisen taktiikkaa. Käsinkirjoittaessa lauseen rakentamista tulee mietittyä perinpohjaisesti.

# data[].attributes.attachment_caption
Jokainen oppilas on omanlaisensa paketti. 

# data[].attributes.body
Oppilailla on oikeus tulla kohdatuksi yksilöinä. Jokaisen oppimisen edellytykset selvitetään jo nivelvaiheessa tullessa 7. luokalle, ja kielten alkutestit tai ensimmäiset sanakokeet tai muut testit kertovat yleensä paljon siitä, mitkä ovat oppilaan valmiudet ko.kielessä. Yleensä 7. luokalla tarkkailemme erityisopettajan kanssa ensimmäisten testien tuloksia nähdäksemme, ketkä ovat mahdollisen erityisopetuksen tai tuen tarpeessa.

Tukeen on oikeutettu jokainen oppilas. Tukea annetaan sekä yleisopetuksen luokassa että erityisopettajan luona, joissain harvemmissa tapauksissa oppilas siirtyy pienluokalle. Myös yleisen tuen oppilas on oikeutettu erityisopettajan tukeen, mikäli opettaja näkee siihen olevan syytä. Periaatteena on se, että jokainen saisi tasolleen sopivaa opetusta. Tukea on myös tukiopetus ja aineopettajan tunnilla antama tuki tai ohjaajan tuki. Henkilökohtainen opetussuunnitelma, HOJKS, tehdään vain erityisen tuen oppilaille ja sitä edeltää laaja selvitys oppilaan oppimisen edellytyksistä.

Erityistapauksissa opintojen suorittamisen tapoja voidaan muokata oppilaskohtaisesti. Mikäli oppilaalla on vakavia ongelmia koulunkäynnin kanssa, oppilaan työmäärää ja kokeiden suorittamistapaa voidaan keventää.

Eräänlaista tukea on myös ylöspäin eriyttäminen. Tämä on harvinaisempaa, mutta tapauksia on jokaisella luokalla.

# data[].attributes.attachment_caption
Jokainen oppilas on yksilö. Koulun tehtävänä on auttaa oppilasta löytämään omat oppimisen tapansa. 

# data[].attributes.body
Yleisopetuksen ryhmässäkin oppijoita on moneen lähtöön. Jokainen voi tarvita tukea joskus. Oppimisen vaikeuksia ja esteitä pyritään kartoittamaan ja huomaamaan aina kun on syytä epäillä, että oppilaan oppimista haittaa jokin. Kolmiportaisen tuen tasot ovat yleinen, tehostettu ja erityinen tuki. Eriyttämistä joutuu kuitenkin tekemään jokainen opettaja varmasti jokaisen opetusluokan sisällä, osin lähes huomaamattaan, vaikka oppilas ei kuuluisikaan minkään tuen piiriin.

Käytännössä oppilasta ohjaa ja auttaa joko aineenopettaja tai ohjaaja luokassa, joskus erityisopettajakin voi toimia luokassa samanaikaisopettajana. Mikäli aineenopettaja on toimii yksin, on muun ryhmän toiminnan sujumisesta huolehdittava, jotta voi samalla antaa henkilökohtaista oppimisen tukea yleisopetuksen luokassa.

Myös ylöspäin eriyttämistä tarvitaan. Ylöspäin eriyttämisen keinoja ovat pääasiassa lisätehtävät, mutta olen teettänyt myös kirjoitustehtäviä ja erillisiä tekstinymmärtämistehtäviä edistyneemmille. Lisäksi yksi keino työllistää ylöspäin eriytettäviä on toisten auttaminen. Tämä toimii erityisesti, mikäli luokassa on hyvä yhteishenki.

Yhdellä oppitunnilla on mahdotonta toteuttaa jokaisen oppilaan kohdalla henkilökohtaista opetusta. Usein tarkkailu, neuvominen ja lisätehtävät saavat riittää. Yritän myös ohjata oppilaita digilisätehtävien pariin jotta taidot vahvistuisivat, tai antaa ylöspäin eriytettäville vaativampia kotitehtäviä. Tärkeintä on, että jokaisen tarpeet tulevat huomatuksi.

# data[].attributes.body
Arvioinnin periaatteet ja henkilökohtaistaminen molemmat tukevat pohjimmiltaan samaa tavoitetta: oppilaan oppimista. Perusopetuksessa arvioinnin kriteerit löytyvät OPS:sta, mutta arvioinnin toteuttamiseen on opettajilla kohtuullinen vapaus. Tätä suuremmalla syyllä on pidettävä huoli siitä, että arviointi on tasapuolista, avointa ja perusteltavissa olevaa.

Henkilökohtaistaminen opetuksessa on kaiken opetuksen pohjalla. Opettajan tulee tuntea oppilas kyetäkseen auttamaan tätä. Oppimisen esteiden huomaamisessa tulee olla herkkä. Joskus pienikin henkilökohtainen huomio riittää, mikäli kyse on esim. oppimismotivaatiosta tai epävarmuudesta. Joskus taas on kyse suuremmista oppimisen esteistä. Kolmiportainen tuki ja oppilashuolto toimivat tässä opettajan apuna.

Tuki ja eriyttäminen teettävät opettajalla töitä, eikä opettajan aika riitä jokaisen henkilökohtaiseen valmentamiseen. Pallo on myös oppilaalla ja kodilla: oppimistuloksia voidaan saavuttaa vain yhteistyössä.

Opettajan tulee kyetä arvioimaan paitsi oppilaitaan, myös omaa toimintaansa neutraalisti. Tässä auttavat palaute oppilailta, itsereflektio ja kollegoiden kanssa keskustelu.

# data[].attributes.attachment_caption
Ammatillisessa koulutuksessa suunnitellaan opintopolku aiempi osaaminen tunnistaen. Opintopolku on jokaisella oman "juuristonsa" summa.

# data[].attributes.body
Ammatillisessa koulutuksessa henkilökohtaistaminen kiteytyy opintopolkuun, joka suunnitellaan jokaiselle opiskelijalle erikseen. Perusopetuksessa ainoastaan erityisen tuen oppilaiden HOJKS on henkilökohtainen, yleisopetuksessa opintopolkua ei tehdä. Henkilökohtaistaminen on perusopetuksessa enemmänkin jokaisen oppilaan tukemista ja opettamista näiden kykyjen ja tarpeiden mukaan. Tavoite on yhteinen ja OPS:n määrittelemä.

Ammattikoulutukseen hakeutuvalla voi olla hankittuna jo erilaista koulutusta ja joskus vuosienkin työkokemus. Tällöin oppimistavoitteet ja opiskelun kesto vaihtelevat. Jo karttunutta osaamista voi osoittaa näytöin. Henkilökohtaistaminen kestää koko opintojen ajan.

Henkilökohtaineen osaamisen kehittämissunnitelmaan (HOKS) kirjataan opintojen alusta lähtien tavoitteet, osaamisen hankkiminen ja näytöt tai suoritukset. Opiskelija antaa HOKS:n toteutumisesta palautetta. HOKS on joustava ja päivittyy tilanteen mukaan myös suunnitelmien muuttuessa. Mikäli osaamisen hankkiminen tapahtuu osien työpaikalla, myös työnantaja osallistuu HOKS:n laadintaan opiskelijan ja koulutuksen järjestäjän lisäksi.

Perusopetuksessa jokainen on osaamistaustastaan huolimatta velvollinen suorittamaan peruskoulun oppimäärän. Ne oppilaat, joilla on HOJKS, suorittavat oppimäärän kirjattujen tavoitteiden mukaisesti niissä aineissa, jotka on yksilöllistetty.

# data[].attributes.attachment_caption
Arvioitavista tehtävistä tulee muodostua hyvä kokonaiskuva oppilaan osaamisesta. 

# data[].attributes.body
Kieltenopetuksessa arvioitavia osa-alueita on useita: kielioppitaidot, lauseenmuodostus ja vapaa kirjoittaminen, suullinen kielitaito ja ääntäminen, tekstinymmärtäminen ja ymmärrys opittavan kielen piirteistä verrattuna muihin kieliin. Myös globaali näkökulma ja kulttuurierot korostuvat kielten opetuksessa.

Suulliset kokeet, sanakokeet, summatiiviset kokeet, kirjoitelmat ohjattuna tai vapaasti, kuuntelukokeet ja tekstinymmärtämistestit tukevat kaikki kokonaisvaltaisen kielitaidon hankkimista ja opettavat tärkeitä opiskelutaitoja ja -rutiineja. Kaikkia töitä ei en arvioi - testitaitojakin täytyy harjoitella, ja joka tapauksessa formatiivinen arviointi toteutuu jatkuvasti siinä, millä otteella oppilas tehtäviään tekee.

Formatiivisen arvioinnin kulmakivi peruskoulussa on kotiläksyjen tekeminen ja tuntiosallistuminen. Palautetta annan tuntimerkinnöin ja myös antamalla välitöntä palautetta suullisesti oppilaan osaamisesta ja osallistumisesta. Pidän tärkeänä merkitä etenkin kehuja Wilmaan, jotta oppilas ja vanhemmat huomaisivat osallistumisen merkityksen ja toisaalta näkisivät, millaista osaamista haen.

Summatiivista arviointia toteutan kokein, testein ja kirjoitustehtävin. Nämä ovat pääsääntöisesti yhteisiä koko ikäluokalle koulussamme, mikä tukee yhdenmukaisuutta arvioinnissa. Numeroarviointi on mielestäni tärkeää, mutta annan myös sanallista palautetta arviointikeskusteluissa, joita pidän erityisesti 9.luokkalaisille.

Näitä käytän arvioinnissani oppimisen eri vaiheissa:

-lähtötasotesti, esittäytyminen, kaverin esittely, kertaustehtävät, erilaiset ryhmäytystehtävät opetettavalla kielellä;

-sanakokeet, kuuntelutestit, tekstinymmärtämistestit, kappaleen lukeminen, kotitehtävät, summatiiviset kokeet, ryhmätyöt, parityöskentely, visailut, Kahoot & Blooket (joskus muitakin oppimispelejä esim. Bamboozle), kirjoitustehtävät (ohjattu kirjoittamistehtävä ja vapaa kirjoittaminen), noppapelit, monisteet, suulliset testit, harjoituskokeet, digilisätehtävät, tuntityöskentely

-itsearviointi, vertaisarviointi (sanakokeiden tarkistamisen yhteydessä esim.), palaute opettajalle, keskustelu oppilaan kanssa.

# data[].attributes.attachment_caption
Opettaja ei saa kuvitella olevansa kaiken yläpuolella. Palaute oppilailta ja oman toiminnan reflektointi on tärkeää.

# data[].attributes.body
Opettajan on toiminnassaan yhdistettävä auktoriteetti ja ymmärtäväisyys; vaativuus ja lähestyttävyys. Haluan, että oppilailla on mahdollisuus saada äänensä kuuluviin ja tuntea, että heillä on suuressakin joukossa merkitystä. Oppilaan mielipiteitä ja toiveita tulee arvostaa, ja oppilasta tulee kuunnella. Opettaja on oppilaalle esimerkki välittävästä ja oikeudenmukaisesta aikuisesta.

Pyydän oppilailta palautetta tunneista säännöllisesti. Haluan, että oppilaat tuntevat olevansa keskenään tasa-arvoisia. Kyselen myös kuulumisia ja palautetta testeistä. Mikäli oppilaiden suunnasta nousee kysymyksiä, pyrin selventämään heille, mistä on kysymys. Hyviä ehdotuksia esim. oppituntien sisällöistä pyrin aika ajoin toteuttamaan, ja mikäli oppilaiden suunnalta nousee aloite keskusteluun, annan sille tilaa.

Teen paljon yhteistyötä erityisopettajan ja kollegoideni kanssa, ja keskustelen opetusmenelmistä ja arviointitavoista heidän kanssaan. Tärkeää on myös pitää silmällä arvosanoissa mahdollisesti tapahtuvia muutoksia. Oppilaita tulee kuulla herkällä korvalla.

# data[].attributes.attachment_caption
Onnistumisen tunne on tärkeää myös arvioinnin tekijälle.

# data[].attributes.body
Arvioinnissa on peruskoulussa muitakin haasteita kuin ajan riittäminen. Joskus arvioitavaa materiaalia on kertynyt niukasti - tämän kanssa olen parantanut otettani, etenkin ruotsin kohdalla, jossa käytettävissä olevia tunteja on niukasti. Tekoälyn kanssa on oltava tarkkana. Ja kuinka arvioida äidinkielisiä puhujia? Myös monipuolisuus on otettava huomioon: yhden vahvuus on kirjallisessa, toisen suullisessa osaamisessa.

Oppilaan hyvinvointia ei saa myöskään panna liian tiukalle. Kokeita ja näyttöjä on paljon. Opettajan tehtävä on auttaa oppimaan ja valmentaa. Oppilasta ei saa valmentamatta "heittää" haasteisiin. Hänelle on oltava selvää, mitä häneltä odotetaan, kuinka korkealla "rima" on. Oppilaan on myös kyettävä luottamaan siihen, että hän vielä opettelee. Monelle on hankalaa tunnustaa, ettei osaa.

Oppilaan kanssa on kyettävä löytämään yhteisymmärrys. Oppilaan tulee luottaa opettajaan, oppitunneille tulemisen pitäisi olla sujuvaa, itsestään selvää, ehkä jopa mukavaa. Yhteiset naurut motivoivat ja sitouttavat oppilasta, mutta myös opettajaa. Mikäli oppilas ei halua sitoutua tekemiseen, hänen motivaatiotasonsa jää matalaksi.

Omaan hyvinvointiin vaikuttaa eniten rajallinen aika esim. koepinkkojen kanssa. Tehtävää on joskus liikaa. Tässä digiosaaminen voi tulla avuksi - esim. digikokeita on helpompi tarkistaa. Myös riman laskeminen omalla kohdalla täytyy osata, vaikka se ei hyvältä ratkaisulta tuntuisikaan.