# data[].attributes.headline
גילי עזרא ונעה רוזן עוזר 

# data[].attributes.subject
גילי עזרא ונעה רוזן עוזר 

# data[].attributes.body
הבעיה שמצאנו היא עשן רעיל ושריפות הפסולת ביהודה ושומרון.

הבעיה היא שלפי נתוני רשות הכבאות בין 2019-2021 שיערון של שריפות הפסולת עלה ב200% כאשר הגורם המרכזי לכך הוא העדר תשתיות פסולת עבור האוכלוסיה הפלסטינית ומי שסובל מכך הם תושבים ערבים ויהודים שגרים בישובים הסמוכים הם מתמודדים כל יום עם פיגועים זיהומיים מסכני חיים המעלים את הסיכוי שילדיהם יחלו במחלות קשות בניהן סרטן.

אחריות בעיה זאתי היא אחריות מיניסטריאלית הנופלת על השר להגנת הסביבה מכיוון שהמשרד להגנת הסביבה הוא זה שאחראי על תשתיות פסולת בכל רחבי הארץ כולל השטח של הרשות הפלסטינית ויהודה ושומרון.

לפי דעתנו הפתרון הראוי הוא זה שהמשרד להגנת הסביבה הציע בכתבה שהוא הקמת מתקני טיפול בפסולת להשבת האנרגיה למרות שזה טכנולוגיה שנויה במחלוקת לפי דעתנו היתרונות שלה גוברים על החסרונות והיא הפתרון הישים היחידי שניתן ליישם בזמן זה.

# data[].attributes.attachment_link.title
מחפשים פתרון לעשן הרעיל: צוות לטיפול בשריפות פסולת ביו"ש יתכנס לראשונה | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
הצוות הבין-משרדי הוקם בעקבות החלטת ממשלה שהובילה השרה סילמן, ומטרתו לגבש תכנית אסטרטגית לטיפול במפגעי הסביבה בשטחים, כשבראשם שריפות הפסולת המסרטנות שממררות את חיי התושבים באזור. אלא שרשימת חברי הצוות, שאמור להגיש את מסקנותיו בתוך 180 יום, עדיין לא נסגרה באופן סופי

# data[].attributes.headline
נועם נווה ודולב היכל ט1

# data[].attributes.subject
נועם נווה ודולב היכל ט1

# data[].attributes.body
נושא המחקר: היעדר תוכנית לאומית לטיפול באלימות במשפחה

אחריות: הממשלה כולה

הבעיה: ישראל סובלת מבעיה חמורה של אלימות במשפחה. על פי נתוני המשטרה, בשנת 2022 דווחו בישראל כ-100,000 מקרים של אלימות במשפחה. מתוכם, כ-20,000 מקרים חמורים, שהובילו לפציעה או למוות.

היא גורמת לפגיעה פיזית ונפשית, לפגיעה ביכולת של הקורבן להשתלב בחברה, וכן לפגיעה בביטחון האישי של כולנו.

למרות חומרת הבעיה, לישראל אין תוכנית לאומית לטיפול באלימות במשפחה. הטיפול בנושא מבוצע על ידי מגוון גופים, ללא תיאום ושיתוף פעולה בין גורמים אלו.

הפתרון: הממשלה צריכה לאמץ תוכנית לאומית לטיפול באלימות במשפחה. התוכנית צריכה לכלול את הצעדים הבאים:

הצבת יעדים ברורים להפחתת שכיחות אלימות במשפחה

יישום צעדים משמעותיים להפחתת אלימות במשפחה, כגון:

חינוך והסברה על אלימות במשפחה

הרחבת מערך שירותי הרווחה והטיפול לקורבנות אלימות במשפחה

חיזוק החקיקה נגד אלימות במשפחה

# data[].attributes.attachment_link.title
ההתמודדות עם תופעת האלימות בין בני זוג

# data[].attributes.attachment_caption
האם בן גביר הנחה את המשטרה להחמיר את היחס למפגינים? | שקוף

# data[].attributes.headline
איתמר שובל, אורן מימון, אורי צדיק ועדו נורדמן ט׳1

# data[].attributes.subject
איתמר שובל, אורן מימון, אורי צדיק ועדו נורדמן ט׳1

# data[].attributes.body
האם בן גביר הנחה את המשטרה להחמיר את היחס למפגינים?

השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר ויועצו טענו כי השר יכול להתוות הנחיות מדיניות בהפגנות ולהחליט כיצד המשטרה תפעל אל מול המפגינים, לדוגמה להחמיר את היחס שלה אליהם - מה שסותר את החלטות בג״ץ בנושא, שקובעת כי אין לשר לביטחון לאומי סמכות לתת הנחיות מבצעיות למלחמה ולהתערב בשיקול דעתם של מפקדי המשטרה.

אנו סבורים כי זוהי אחריות מיניסטריאלית. אחריות מיניסטריאלית היא אחריות של שר לכל מה שנעשה במשרד שלו ובתחום אחריותו במשרד. השר בן גביר הוא האחראי לבלבול בנוגע לסמכויות שלו, שהוא מרבה להפר ולסתור את החלטות בג״ץ בנוגע לסמכויות והגבלותיו להחלטות המשטרה.

אנו סבורים כי מן הראוי שהפתרון המתאים הוא שהשר בן גביר יעמוד במגבלותיו שהוגדרו ע״י בג״ץ, יבין שהוא חייב להישאר בתחום סמכותיו ולא להשפיע על מפקדי המשטרה, כדי שלא יהיו לו יותר מדי סמכויות שיורידו מערך מוסד המשטרה.

# data[].attributes.attachment_link.title
האם בן גביר הנחה את המשטרה להחמיר את היחס למפגינים? | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
בדיון ארוך בוועדת חוקה, חוק ומשפט על חופש ההפגנה והביטוי בזמן מלחמה, טען יועץ השר לביטחון לאומי כי "השר יכול להתוות מדיניות כללית בהפגנות" ואף "לתת הנחיות", בסתירה להחלטות בג"ץ בנושא * ח"כ קריב ליועץ: "האם אפשר לקבל את התוויית המדיניות של השר?"

# data[].attributes.headline
השירותים שמקבלים בעלי מוגבלויות בפריפרייה- תמרי נחשון.

# data[].attributes.subject
השירותים שמקבלים בעלי מוגבלויות בפריפרייה- תמרי נחשון.

# data[].attributes.body
נכון לשנת 2020, אנשים עם מוגבלויות מהווים כ-17% מאוכלוסיית ישראל. בשנת 2020 בדק משרד ״מבקר המדינה״ את השירותים שמספקות הרשויות השונות לאנשים עם מוגבלויות ברחבי הארץ, ושם דגש על ההבדל בין המרכז לפריפרייה. במחקרם גילו כי ברשות הפריפרייה ההיקף כוח האדם העוסק בתחום ברשויות מצומצם יחסית למרכז, וכתוצאה מכך הצרכים השונים של בעלי המוגבלויות לא מסופקים כראוי.

לדעתי האחראיים לדבר הם משרד הרווחה, מכיוון שלא חילקו את התקציב שלהם בצורה יעילה וחכמה ולא סיפקו כוח אדם לאנשי הפריפרייה, ובנוסף לכך הם לא בדקו את מצבם של האנשים בעלי המוגבלויות בפריפרייה ודאגו לספק להם שירותים יותר טובים. עם זאת, ניתן לטעון כי האחראים הם משרד האוצר והתקציב לא היה גדול מספיק בשביל לממן את כל רשויות הארץ, כי הם סיפקו (נכון ל2020) 3.3 מיליארד ש״ח וניתן להגיד שזהו סכום נמוך יחסית לשירותים ש-17% מהאוכלוסייה זקוקה להם.

לדעתי, אל הרשויות האחראיות להעריך מחדש את חלוקת התקציב ולשנות את דרך פעולתם ואת המדיניות שלהם כך שצרכי בעלי המוגבלויות יסופקו ברחבי הארץ. אך כמובן שכמו הרבה דברים בממשלה ישנן עוד מספר בעיות בשיטה הנוכחית ועוד הרבה מאוד דברים לשנות.

מקור: קישור

# data[].attributes.headline
מטלת מחקר קצרה - רוני שמואלוב ויובל אריאן ט'1

# data[].attributes.subject
מטלת מחקר קצרה - רוני שמואלוב ויובל אריאן ט'1

# data[].attributes.body
קישור לכתבה: https://shakuf.co.il/?p=46547

משרד להגנת הסביבה הכריז על זיהום אוויר באזור התחנה המרכזית בתל אביב ליד בית ספר "שורשים" ו"המקומי שפירא".

זיהום האוויר מסכן את התלמידים כבר מעבר לעשור. מ2014 נחשפה בדיקת זיהום אוויר בבית הספר " שורשים" שחשפה ריכוזים גבוהים של חנקן דו חמצני שיכול לסכן את התלמידים. מאז לא נערכו בדיקות/ מדידות עדכניות ותושבי הסביבה היו מודאגים לבריאותם ולבריאות ילדיהם. ההורים נאבקו עם פעילי הסביבה במשך שנים ובסופו של דבר בנובמבר 2023 הציבו ניידת ניטור אוויר.

תפקידה של הניידת לבדוק אם האוויר נקי או מזוהם.

לדעתנו ניהול הסיטואציה היה שגוי. לפי דעתנו המצב היה צריך להתנהל כך:

1. לפנות את תלמידי בתי הספר באזור על מנת טיפול בזיהום. התלמידים ילמדו בזום למשך כל התקופה.

2. במידה ולא ניתן לטפל בבעיה, נקים מספר רב יותר של ניידות לניטור האוויר ונפזר אותן בשכונה.

3. נדאג שיהיה לזה בקרה יום יומית ובמקרה שיחמיר יש להתייחס בהתאם.

# data[].attributes.headline
מגיש איתי נחשון

# data[].attributes.subject
מגיש איתי נחשון

# data[].attributes.body
תחנת ניטור זיהום האוויר, שנמצאת בפיקוח של המשרד להגנת הסביבה, ממוקמת ברחוב לוינסקי שנחסם בחלקו לתנועה. תושבי האזור התגייסו למציאת מקום לתחנת ניטור חלופית, אך במשרד להגנת הסביבה פסלו את ההצעות והסבירו שמדובר ב"נושא מורכב". בינתיים, זיהום האוויר נותר ללא בקרה. כבר יותר משנה שאין מידע מהימן על כמות הזיהום שמייצרת התחנה המרכזית בתל אביב ושבמשרד להגנת הסביבה לא מוצאים חלופה. תושבי האזור הציעו מספר מקומות זמינים אך נציגי המשרד אמרו שאינם טובים מבחינה מקצועית, ורק כמה מקומות ראויים מבחינתם. לדעתי יש לשר להגנת הסביבה אחריות מיניסטריאלית לבעיה זאת, אך יש לבעיה גם פתרון פשוט. מכיוון שתושבים האזור כבר הציעו כמה מקומות מתאימים, לדעתי המשרד להגנת הסביבה צריך לבחור אחד מהמקומות האלו ולבנות שם תחנת ניטור זיהום אוויר חדשה.

# data[].attributes.attachment_link.title
דרום תל אביב נחנקת: כבר שנה שאין נתונים מדויקים על איכות האוויר בתחנה המרכזית | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
תחנת ניטור זיהום האוויר, שנמצאת בפיקוח של המשרד להגנת הסביבה, ממוקמת ברחוב לוינסקי שנחסם בחלקו לתנועה * תושבי האזור התגייסו למציאת מקום לתחנת ניטור חלופית, אך במשרד להגנת הסביבה פסלו את ההצעות והסבירו שמדובר ב"נושא מורכב" * בינתיים, זיהום האוויר נותר ללא בקרה

# data[].attributes.headline
יואב כשר - פליטת גזי חממה 

# data[].attributes.subject
יואב כשר - פליטת גזי חממה 

# data[].attributes.body
קישור לכתבה: https://www.mevaker.gov.il/sites/DigitalLibrary/Documents/2021/Climate/2021-Climate-101-Taktzir.pdf

בעיית האקלים, ובעיית פליטת גז"ח (גזי החממה) בפרט, היא הבעייה הכי גדולה שהאנושות התמודדה איתה.

הגוף שלוקח אחריות על לפתור את הבעיה הזו בישראל הוא הממשלה, והאחריות היא אחריות ממשלתית.

אני גם חושב שהאחריות צריכה להיות ממשלתית מכיוון שהבעיה יותר מדי גדולה בשביל משרד אחד.

הממשלה לא עושה עבודה טובה מספיק בשביל לעמוד ביעדים בינלאומיים כמו הסכם פריז, ומציבה לעצמה ייעדים נמוכים משאר העולם. יעד האנרגיה המתחדשת שלה ל-2030 הוא 30%, בעוד שבשאר מדינות ה-OECD היעד עומד על כ-55%-100%. בין 2015-2020 נרשמה עלייה בפליטות האבסולוטיות של ישראל. הממשלה לא עמדה ביעד צימצום הנסיעה הפרטית - היא עלתה מ-2015-2019 בעוד 8 מליארד קילומטר. היא לא עמדה לא ביעד התייעלות האנרגיה, ולא ביעד ייצור החשמל מאנרגיות מתחדשות. בסה"כ, לפי ה-OECD ההשקעה בתשתיות מתחדשות בישראל הייתה נמוכה מההשקעה הממוצעת במדינות ה-OECD (בישראל - 2% מהתמ"ג וOECD -3.5%).

יש קצת חדשות טובות - המשרד להג"ס (המשרד, לא הממשלה) יזם הליך מעבר לכלכלת דלת פחמן 2050 ויש צמצום פליטות לנפש - למרות שזה יכול להיות בגלל גדילת האוכלוסיה. המעבר לכלכלת דלת פחמן לא ריאליסטי עם התשתיות הקיימות, ויש הרבה חסמים ורגולציות על הממשלה שמונעים ממנה לעשות שינוי משמעות.

לפי דעתי (ולדעת מבקר המדינה), הפתרון לבעיה זו הוא מאד מסובך בגלל שהתשתיות של ישראל: התחבורה, החשמל, הערים והכלכלה אינן מוכנות ויהיה צריך פיתוח תשתיתי כולל ותכנון אסטרטיגי ומיטבי לעשרות שנים הבאות בשביל להחליף את מקורות האנרגיה למקורות מתחדשים. בשביל זה הממשלה צריכה לקחת אחריות ולתת עדיפות לבעיה זו - הבעיה הכי גדולה של האנושות כרגע - ולהיות רצינית ואסטרטגית. גם אם היא תעשה זאת, היא עדיין תצטרך להתמודד עם חסמים תכנוניים, רגולטוריים , טכנולוגיים ואחרים, ותצטרך ליישם רגולציה תומכת.

לסיכום, הגוף האחראי על בעיית האקלים - הממשלה - לא עשה את עבודתו כראוי. הוא הציב יעדים נמוכים ביחס לשאר העולם, שגם בהם לא עמד, הפליטה האבסולוטית של גז"ח עלתה בין 2015-2020 והתכנון הקטן לעתיד שכן נכתב, נוצר על ידי המשרד להג"ס ומשרד האנרגיה. בשביל לפתור את הבעיה, הממשלה תצטרך להתמודד עם אתגרים קשים ויצטרך להיות שינוי דרסטי בשביל שנוביל את ישראל לכלכלה דלת פחמן.

# data[].attributes.headline
ליה אובל, ענבר בן שאול ואלה בר

# data[].attributes.subject
ליה אובל, ענבר בן שאול ואלה בר

# data[].attributes.body
קישור לכתבה:

https://shakuf.co.il/43879

על פי המרשם של פליטת זיהום האוויר החדש שפרסם המשרד להגנת הסביבה ב-7 בספטמבר 2023, מקורם של 74% מהחומרים החשודים כמסרטנים הם בשריפת פסולת. נתון זה מדאיג במיוחד, שכן שריפת פסולת היא גורם מרכזי לזיהום אוויר, אשר עלול לגרום למחלות קשות, כולל סרטן.

על פי הנתונים שפורסמו, האחריות לבעיית שריפת הפסולת היא משותפת לממשלה כולה. המשרד להגנת הסביבה הוא המשרד האחראי על נושאי איכות הסביבה, בהם נכללת גם בעיית זיהום אוויר. עם זאת, הבעיה מורכבת ודורשת שיתוף פעולה של מספר גורמים, כולל הרשויות המקומיות, המגזר העסקי והציבור הרחב.

לדעתינו, הפתרון לבעיית שריפת הפסולת הוא השקעת תקציב מהממשלה בהקמת תשתיות לטיפול בפסולת בצורה מסודרת יותר. תשתיות אלו צריכות לקיים איסוף של פסולת מכל אזורי המדינה, מיון בקפידה לפסולת שניתן לעשות בה שימוש חוזר ולכזו שלא, וכאשר צריך להפטר מפסולת צריך לעשות זאת בצורה טובה יותר, כמו שריפה מסודרת או הטמנה שלה באדמה.

הפתרון הזה מצריך השקעה רבה של משאבים וכספים, אך הוא נחוץ מאוד כדי לדאוג להפחית את הסכנה לסרטן ומחלות נוספות.

# data[].attributes.attachment_link.title
דוח הגנת הסביבה: שריפות הפסולת הן הגורם המסרטן הראשי | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
מרשם פליטות זיהום האוויר שפרסם המשרד להגנת הסביבה קובע כי מקורם של 74% מהחומרים החשודים כמסרטנים הוא בשריפות הפסולת. בימים אלה פועל לראשונה צוות ממשלתי לפתרון הבעיה הלאומית

# data[].attributes.headline
שלו סינייסקי

# data[].attributes.subject
שלו סינייסקי

# data[].attributes.body
קישור לכתבה: https://shakuf.co.il/46251

רשוינות לנשק רבים חולקו על ידי אנשים שמונו באופן לא חוקי וחולקו לאנשים באופן לא חוקי.

העברת רשיונות נשקים לאנשים לא כשירים, בידיים הלא נכונות יכול להבא סכנה ממשית כמו גרימת נזק לאזרחים חפים מפשע, הגעת הנשק לכנופיות ועוד...

הקלה על חלוקת נשק הייתה אחת מההבטחות של המפלגה עוצמה יהודית שבראשה עומד השר לבטחון לאומי איתמר בן גביר אך הקלה על חלוקת נשק לא אומרת מינוי לא חוקי(ללא הסמכה מתאימה) של אנשים לתפקיד פקידי הרישוי שבניהם היו גם עובדי כנסת ואנשי לשכת השר איתמר בן גביר.

אני חושב שזוהי בברור אחריות מיניסטריאלית של השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר מכיוון שהוא האחראי על מינויים הלא חוקי של חלק מפקידי הרישוי.

אני חושב שפיתרון לבעיה זו יהיה הפסקת העסקה של אנשים שלא מוכשרים לתפקיד ופיטורם של אלה שכבר מונו באופן לא תקין, כמו כן לקיחת רישיון נשק מאנשים שקיבלו אותו באופן לא תקין.

# data[].attributes.attachment_link.title
החלוקה ההמונית של רישיונות נשק: הבטחת בחירות של עוצמה יהודית שאיבדה שליטה | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
לממשלה נוח לגלגל את האחריות לביטחון לעבר האזרחים, כפי שכבר גלגלה לחברה האזרחית תחומים אחרים. תמים מי שחושב שבתום המלחמה איסוף כלי הנשק יהיה פשוט

# data[].attributes.headline
אלכס אנטוניאן ועלמה בבג'ני- שריפות הפסולת הן הגורם המסרטן הראשי

# data[].attributes.subject
אלכס אנטוניאן ועלמה בבג'ני- שריפות הפסולת הן הגורם המסרטן הראשי

# data[].attributes.body
לפי דוח של המשרד להגנת הסביבה, חומרים הנפלטים לאוויר  משריפות פסולת חשודים כגורם עיקרי לסרטן בשנת 2022. מדובר על שריפות חקלאיות ושריפות פסולת עירונית לא חוקיות.

לטענת המשרד, ניתן לראות ירידה במספר אירועי השריפה והפליטה של חומרים מסרטנים בהשוואה ל 2021. הדבר אינו נכון מכיוון שמדובר על שינוי באופן המדידה. אזרחים רבים אינם מרגישים נוח בסביבתם הטבעית כאשר הנפגעים העיקריים הם האוכלוסיות החלשות, תושבי יו"ש והישובים הסמוכים הנמצאים מעבר לקו הירוק.

הפתרון של השרה להגנת הסביבה למצב הוא הקמת צוות לגיבוש תכנית אסטרטגית לטיפול בשריפות הפסולת באזור יהודה ושומרון ובכפרים פלסטינים.

מי אחראי?

לדעתנו האחריות מוטלת על השרה להגנת הסביבה מכיוון שהיא אחראית על פיקוח ויישום התקנות הסביבתיות במדינה. הדבר כולל, קביעת הנחיות ותקנות לנוהלי פינוי פסולת, ניטור האוויר ונקיטת פעולות מתאימות כדי למנוע ולהפחית אירועים הקשורים לשריפת פסולת באופן לא חוקי.

בעקבות זאת ניתן לומר שהאחריות היא אחריות מיניסטריאלית (האחריות של שר לכל הנעשה במשרדו) מכיוון שזאת בעיה שמסכנת את בריאות התשובים ועלולה לגרום לנזק רב.

יחד עם זאת, קיימת גם אחריות של החברה כולה והכנסת בפרט לשמור על סביבה נקייה עבור בריאות כל התושבים. בכדי שהפתרונות המוצעים יקויימו נדרשת אחריות חברתית ואישית של כל התושבים במדינה כולה.

הפתרונות עליהם אנחנו יכולות לחשוב הם: הקמת תשתית מסודרת למחזור, הפחתת כמויות הפסולת ופינוי פסולת באופן מסודר.

# data[].attributes.attachment_link.title
דוח הגנת הסביבה: שריפות הפסולת הן הגורם המסרטן הראשי | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
מרשם פליטות זיהום האוויר שפרסם המשרד להגנת הסביבה קובע כי מקורם של 74% מהחומרים החשודים כמסרטנים הוא בשריפות הפסולת. בימים אלה פועל לראשונה צוות ממשלתי לפתרון הבעיה הלאומית

# data[].attributes.headline
גיא סימה, יהונתן קדר, עומרי כהן ואיתי דוד 

# data[].attributes.subject
גיא סימה, יהונתן קדר, עומרי כהן ואיתי דוד 

# data[].attributes.body
קישור לאתר:https://shakuf.co.il/43865

הבעיה - מפעל נשר הינו המפעל השלישי המזהם ביותר בארץ. בעקבות כך הוא פוגע בסביבה באזרחים סביבו. תושבי רמלה והסביבה הגישו תביעה ייצוגית כנגד המפעל בעקבות מספר תקלות רב שנמצאו במפעל שגרמו לפגיעה מתמשכת באיכות החיים של תושבי האזור. הגורם לבעיה - היעדר הפיקוח הממשלתי על מפעלים מזהמים ועל רמות הזיהום שלהם שגרמו להתאפשרות של תקלות רבות במפעל ולהגברת הזיהום הנפלט ממנו. ניתן לשייך בעיה זו ישירות למשרד לאיכות הסביבה ולשרה הממונה עליה - עידית סילמן (בעיה מיניסטריאלית), מכיוון שמטרת משרדם היא א' - לשמור ולפקח על הסביבה בישראל מפני זיהומים ולנסות ולצמצם את אלו וב' - לעזור ולהגן על התושבים במדינה שנפגעים מהזיהום ולסייעה להם בכדי שיוכלו לחיות את חייהם ללא סיכון גבוה למחלות ולאפשר להם אורח חיים בריא. ניתן לראות בבירור שבעיה זו נופלת תחת תחום האחריות של המשרד להגנת הסביבה ועליו לטפל בה. הפתרון לבעיה - בעקבות הזיהום וחוסר האחריות של הממשלה בתחום זה הפתרון הכי הגיוני צריך להיות שצריך להתחיל לפקח יותר על המפעלים של החברה ״נשר״ ולהיות יותר עירניים, ובעזרת הטכנולוגיה המתקדמת של המאה העשרים ואחת אפשר להשתמש בחיישנים שיזהו מתי מתחיל הזיהום ועוד מלא אמצעים. במיוחד שמפעליה של חברה זאת במקום השלישי בארץ בזיהום בתחום זה.

# data[].attributes.headline
ליאור טאוסיג, יערה אזרן ותמר עוזרי 

# data[].attributes.subject
ליאור טאוסיג, יערה אזרן ותמר עוזרי 

# data[].attributes.body
איך ביטול עילת הסבירות קשור לפקקים בכבישים? בשנה האחרונה, ובפרט מאז נבחרה הכנסת הנוכחית, הניסיונות לבצע רפורמה במערכת המשפט בישראל עוררו ויכוחים רבים. אחד רכיבי הרפורמה - ביטול עילת הסבירות - עבר אמנם בכנסת אך נפסל בסופו של דבר בבית המשפט הגבוה לצדק. הניסיון לבטל את עילת הסבירות, הנתפסת כאמצעי להגבלת פעולות הרשות המבצעת, עוררה חששות לגבי השפעתו הפוטנציאלית על הדמוקרטיה. כך גם חוקים נוספים וביניהם שינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים והתערבות בסמכותו של היועץ המשפטי לממשלה )למשל לעניין נושא הנבצרות(, עוררה עוד יותר את התדהמה הציבורית. חוסר שביעות רצון זה התבטא בהפגנות נרחבות ברחבי הארץ נגד הצעת ביטול עילת הסבירות, והביאו לפקקים רבים. בנוסף, הגם שכלל ההפגנות היו שקטות וללא מעשי אלימות, היו גם מקרים חריגים של ונדליזם. למשל: חלון של רכב, אשר חנה ליד ההפגנה, נופץ על ידי מפגין, כאשר אם ושני ילדיה היו בתוך הרכב. מקרה זה אמנם אינו מקרה מייצג, אך יש בו כדי להראות את השפעות המהפכה המשפטית על החברה בישראל. לדעתנו הממשלה היא אחראית לבעיה, בשל כוונתה לחולל רפורמה משפטית ללא הסכמה של חלקים נרחבים בעם. התוצאה הייתה, בין היתר, פקקים משמעותיים וחסימות כבישים ברחבי הארץ. ההחלטה להמשיך בהליכים לקידום הרפורמה המשפטית למרות ההתנגדות הרבה מצד רוב אזרחי המדינה, נתפסת כמדיניות של הממשלה, שהובילה לאי שביעות רצון ציבורית רחבה אשר יצרה קרע בעם. ככל שהממשלה לא תפעל באופן חד צדדי וללא הסכמת חלקים נרחבים מהעם, הדבר יישפר את מצב הפקקים באופן משמעותי. כמות הרכבים בישראל ממילא גורמים לפקקים. כאשר אנשים יוצאים להפגין, רבים מהם מגיעים ברכבים שלהם, מה שמביא לחסימות כבישים. לעיתים המפגינים חוסמים בכוונה את הכבישים, על מנת להעלות את הנושא לתודעה הציבורית. ביטול ההפגנות יפחית את מספר הרכבים בכבישים, מה שיישפר את איכות החיים של כל המשתמשים בדרכים. מלבד זניחה של הרפורמה המשפטית, יש צורך במציאת פתרונות נוספים מקיפים. למשל: שיפור תחבורה ציבורית: שיפור מערכות התחבורה הציבוריים. השקעה בתחבורה ציבורית יעילה ונגישה יכולה לתמרץ אנשים לבחור בדרכי נסיעה חלופיות, ולהפחית את ההסתמכות על כלי רכב פרטיים אשר גורמים לפקקים רבים. כך גם יצירת מסלולים לתחבורה ציבורית בלבד, משפרת את כדאיות הנסיעה בתחבורה ציבורית. שיקולים סביבתיים: הדגש את היתרונות הסביבתיים של הפחתת עומסי התנועה, זיהום האוויר והרעש. עידוד הרגלי נסיעה בני קיימא וקידום חלופות תחבורה ירוקות יותר מתיישב עם יעדים סביבתיים רחבים יותר. ניתן לתגמל כלכלית אנשים עם הטבות על השתמשות בדרכי תחבורה ידידותיים לסביבה, כמו הליכה, רכיבה על אופניים וכדומה. דבר זה יקטין את מספר הרכבים על הכביש. תכנון ערים באופן חכם יותר: קבע כללים לתכנון ערים טוב יותר, באופן שיאפשר הפחתה בנסיעה ברכבים פרטיים ומנגד הרחבת כבישים מרכזיים, מה שיקל על הנוסעים בהם.

# data[].attributes.attachment_link.title
איך ביטול עילת הסבירות קשור לפקקים בכבישים? | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
הממשלה מקדמת רצף מינויים בלתי מקצועיים למשרדי הממשלה, חלקם מושחתים, שידרדרו את חיי היומיום של האזרחים במגוון תחומים. לאחר החקיקה, בג"ץ לא יוכל להתערב בשם עילת הסבירות במקרה של מינויים שערורייתיים במיוחד. המצב גרוע במיוחד במשרד התחבורה, בהובלת השרה מירי רגב

# data[].attributes.headline
מטלת חקר קצרה-רות חורב ואריאל אופק

# data[].attributes.subject
מטלת חקר קצרה-רות חורב ואריאל אופק

# data[].attributes.body
עיריית תל אביב לא מוכנה להודות שעדיין קיימת חריגות בזיהום האוויר:

בחודש אפריל הקרוב שעון החול של עיריית תל אביב ייגמר – והיא תצטרך לספק פתרון להפחתה משמעותית בזיהום שנפלט מהתחנה המרכזית בתל אביב. התאריך הזה נקבע לאחר שבאוקטובר האחרון השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג הכריזה על התחנה המרכזית כאזור מוכה זיהום אוויר, מהלך תקדימי וחריג. אם העירייה לא תציג פתרון, המשרד להגנת הסביבה רשאי לכפות עליה פתרון משלו.

במקביל, ביום ראשון הקרוב תתכנס הוועדה לתשתיות לאומית כדי להציג חלופות זמניות להפחתת התחבורה שעוברת בתחנה. כפי שנפרט בהמשך, ההתלבטויות התכנוניות סבוכות, וההחלטה היכן להקים חלופה זמנית לתחנה המרכזית, עד להקמת מסוף קבוע באזור רחוב בן צבי, נדחית שוב ושוב. אלא שהזיהום אינו כפוף לדיונים. במשרד להגנת הסביבה הבהירו ל"שקוף" כי גם כעת, לקראת סיומה של 2022 נרשמו חריגות.

לפי דעתנו ,המשרד האחראי לבעיה זו הוא המשרד להגנת הסביבה ואחריות זו היא אחריות מיניסטריאלית מכיוון שבעיה זו קשורה לתחום התעסקותו של משרד זה ולא רלוונטית למשרד אחר.

אנחנו חושבות שהפתרון הראוי הוא שעיריית תל אביב תקציב כסף לבניית תשתיות חדשות טובות יותר בתחנה המרכזית.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בחודש אפריל הקרוב שעון החול של עיריית תל אביב ייגמר - והיא תצטרך לספק פתרון להפחתה משמעותית בזיהום שנפלט מהתחנה המרכזית בתל אביב. התאריך הזה נקבע לאחר שבאוקטובר האחרון השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג הכריזה על התחנה המרכזית כאזור מוכה זיהום אוויר, מהלך תקדימי וחריג. אם העירייה לא תציג פתרון, המשרד להגנת הסביבה רשאי לכפות עליה פתרון משלו.

במקביל, ביום ראשון הקרוב תתכנס הוועדה לתשתיות לאומית כדי להציג חלופות זמניות להפחתת התחבורה שעוברת בתחנה. כפי שנפרט בהמשך, ההתלבטויות התכנוניות סבוכות, וההחלטה היכן להקים חלופה זמנית לתחנה המרכזית, עד להקמת מסוף קבוע באזור רחוב בן צבי, נדחית שוב ושוב. אלא שהזיהום אינו כפוף לדיונים. במשרד להגנת הסביבה הבהירו ל"שקוף" כי גם כעת, לקראת סיומה של 2022 נרשמו חריגות.

בין המזהמים המרכזיים - חלקיקי PM2.5, חלקיקים עדינים שלפי משרד הבריאות מסוגלים לחדור לעומק דרכי הנשימה ולריאות. הם מורכבים מחומרים רבים כמו למשל מתכות, פחמן שחור ופחמן אורגני, כימיקלים אורגניים ואמוניה. החלקיקים נפלטים לסביבה מתהליכים טבעיים כמו סופות אבק, אך גם מכלי תחבורה.

ההחלטה על חלופה נדחית שוב ושוב. התחנה המרכזית בתל אביב (צילום: מרים אלסטר פלאש 90)

למרות שנתוני המשרד להגנת הסביבה חד משמעיים, בעיריית תל אביב טוענים את ההפך. "אנו חוזרים ואומרים, בשנה האחרונה לא נמצאו חריגות במזהמים מתחבורה ויש מגמת ירידה בריכוזי המזהמים באזור", מסרו ל"שקוף". מעבר לכך, אמרו כי "ההכרזה על אזור התחנה המרכזית כמוכה זיהום אינה מוצדקת".

בינתיים, מועצת העיר אישרה השבוע תוספת של שלושה מיליון שקלים לבחינת הנושא, אך לא לטיפול ייעודי בזיהום אלא לבדיקת תשתיות מבנה התחנה המרכזית, והאם מומלץ להרוס אותו או להסב אותו לשימושים חדשים. יחד עם זאת, במסגרת התקציב יבחן גם מסוף תחבורתי מצומצם, שעשוי להקל על העומס בתחנה ובתורו על הזיהום.

תחלואת סרטן גבוהה סמוך לתחנה

עד כמה זיהום האוויר פוגע בבריאות התושבים? לאחר ההכרזה, המשרד להגנת הסביבה עדכן את משרד הבריאות בכל המסמכים הרלוונטיים אולם אין עדיין נתונים עדכניים על הנזקים האפשריים מהזיהום. במשרד הבריאות טוענים כי "אין חובת ביצוע סקר בריאותי בסמוך להכרזה".

יחד עם זאת, בשנתיים האחרונות פעילים רבים הגישו בקשות לבדיקת התחלואה בסרטן באזור והמשרד ביצע בדיקה הנוגעת לשנים 2014-2018 בין שכונות הסמוכות לתחנה, כמו נווה שאנן, שפירא, מערב התקווה ומערב יד אליהו לשכונות בעלות רקע חברתי-כלכלי זהה בשנים 2014-2018. תוצאות הבדיקה, לפי משרד הבריאות, הציגו תחלואת סרטן חודרני גבוהה מהצפוי ליד התחנה המרכזית, בקרב גברים בלבד. יש לציין כי באזור התחנה המרכזית מתגוררים תושבים רבים חסרי מעמד שאין רישום על אודותיהם ויתכן שהנתונים אף גבוהים משידוע לרשויות. במשרד הבריאות מבהירים ל"שקוף", כמו בכל פעם, שלא ניתן לקשור בין היקף התחלואה הגבוה מהצפוי, לבין הסיבה.

גדי טונס, תושב השכונה ופעיל עקבי בנושא מול הרגולטורים, מספר כי הוציא את ביתו מהגן הסמוך לתחנה בשל שיעולים בלתי פוסקים, ואף רישת את ביתו הסמוך במסנני אוויר בעלות של אלפי שקלים. "לצערי, לא כל 40 אלף התושבים שגרים פה באזור יכולים להרשות לעצמם מסננים או לעבור גן, והם נאלצים לסבול את הזיהום. אנחנו מחכים ליום שנוכל לפתוח חלון ולנשום לרווחה", אמר. "על כל הרשויות המעורבות לפעול כך שגם תושבי דרום תל אביב ינשמו אוויר נקי ושההצהרות לא ישארו על הנייר. במידה שהמפגע לא ימוגר, חוק אוויר נקי יהפוך לאות מתה ואיכות האוויר בכל המדינה תדרדר".

"אסון סביבתי כבר 30 שנה"

מנתוני משרד התחבורה עולה כי במהלך היום נכנסים ויוצאים מהתחנה המרכזית מעל ל-5,000 אוטובוסים, מתוכם רק עשרה מחושמלים. "ישנה מורכבות בקידום טעינה חשמלית לאוטובוסים במבנה התחנה המרכזית החדשה", הבהירו במשרד התחבורה לפניית "שקוף". והוסיפו כי עד לפינוי המלא, "יושקע המאמץ בקידום מתקנים חלופיים, אשר יהיו חשמליים במלואם ויאפשרו תוספת של מאות אוטובוסים חשמליים בגוש דן".

ההכרזה של השרה להגנת הסביבה, תמר זנדברג, כי האזור מוכה זיהום אוויר, התבססה על נתונים שנאספו בין השנים 2019-2021. "היו חריגות בכל המזהמים שנמדדו באזור התחנה המרכזית בזמן הזה", הסבירה ל"שקוף" ד"ר לבנה קורדובה-ביז'ונר, מנהלת מערך ניטור אוויר ארצי במשרד להגנת הסביבה. "קיימנו דיונים רבים על הנתונים האלה ולבסוף, השרה שוכנעה שיש להכריז על האזור שנפגע זיהום אוויר".

"אין תופעה כזו בכל העולם המערבי". תחנה מרכזית תל אביב (צילום: מרים אלסטר, פלאש 90)

כבר ב-2018 משרד התחבורה החל להפנות אוטובוסים אל יעדים אחרים, כמו מסוף סבידור. המהלך ברבות השנים הפחית במידת מה את היקף הזיהום, אולם הוא עדיין נותר גבוה. ההכרזה של זנדברג באוקטובר היא הפעם הראשונה שהמשרד להגנת הסביבה מפעיל את הסעיף בחוק, כך שאין תקדימים לזה.

"מדובר בחריגה על יממתית של חלקיקי PM2.5, חריגה שנתית בחלקיקי pm10, חריגות בפליטת תחמוצות החנקן, ואף ריכוזים גבוהים של חנקן דו חמצני", אמרה קורדובה-ביז'ונר. עוד הבהירה, כי החוק מתיר 18 חריגות יומיות של פליטת חלקיקים עדינים - ובאזור התחנה המרכזית נמדדו בשנה החולפת 22 חריגות ליום.

"אין תופעה כזו בכל העולם המערבי", אמרה ל"שקוף" חברת מועצת עיריית תל אביב, שולה קשת ממובילות המאבק. "באופן אבסורדי, כולם מבינים ויודעים את זה. יש כאן מפגע קשה בלב שכונת מגורים, אגזוזים נכנסים לתוך הבתים ולתוך החדרים, זה המוקד הקשה ביותר, מפנים ובחוץ. לא נקלט שאנחנו במאה ה-21 ועדיין מתמודדים עם אסון סביבתי כזה, כבר שלושים שנה".

לאן יפנו את מסופי התחנה?

לקראת הדיון ביום ראשון הקרוב, אליו מוזמנים עשרות משתתפים מרשויות שונות, חברת נתיבי איילון הפיצה מסמך ובו חמש אפשרויות לבניית מסופי תחבורה: מתחם פנורמה, חניון הלוחמים, בלומפילד, קיבוץ גלויות ומחלף מסובים. האתרים נועדו לשמש חלופת ביניים עד להקמת מתחם התחבורה הסופי בבן צבי, לקראת סוף העשור הבא. יש לציין כי החלופות המוצעות יהיו עדיין בקרבת מגורים ולכל הפחות במרחק 140 מטר.

חשוב להבין, החברה הממשלתית נתיבי איילון, עובדת על תכנית אב ארצית למסופי תחבורה ציבורית וחניוני לילה. לאחר שכשל הניסיון של משרד התחבורה לקדם פתרון מהיר במתחם פנורמה, כלומר להוציא 50% מכלל האוטובוסים של התחנה המרכזית לפנורמה ולמתחמים נוספים בתוך שנתיים, נדרש פתרון אחר. ההתנגדות אז עלתה מהתושבים סביב המתחם אך בעיקר מעיריית תל אביב שטענה כי מדובר בשטח בעל משמעות אקולוגית.

בשעה שהפתרון המהיר עדיין מצוי בשלבים משפטיים - משרד התחבורה ממשיך לקדם את תכנית האב, כלומר הקמה של מתחמים תחבורתיים בפנורמה ובמקומות נוספים בגוש דן, שיפנו 80% מהתחבורה שעוברת בתחנה המרכזית, אולם בניגוד לפתרון המהיר, כאן הבנייה תסתיים לכל הפחות בעוד ארבע שנים. כמו כן, אופי המתחם בשלב הראשון הוא זמני ועד להקמת מתחם התחבורה בבן צבי. התכנית של הוועדה לתשתיות לאומיות (תת"ל) היא בעצם הכלי של משרד התחבורה לחייב את העירייה להקים מסופים בשטחה וזאת גם ללא אישורה. יש לציין כי בשלב זה, העירייה אינה מתנגדת לתוכנית הכללית, אלא רק להקמה המהירה של המתחם. ביום ראשון יחל "הקונגרס", כלומר שלב ראשוני של הצגת חומרים בנושא.

מהמסמך עולה עוד כי התכנית המוצעת, בשם הקליט תת"ל 149, תקים מתקנים שיאפשרו להפחית את העומס מהתחנה המרכזית עד להקמתו והפעלתו של המתחם בבן צבי, תוך הגדרה שמדובר במתקנים זמניים בלבד. יש לציין כי בהערות לתכנית העבודה, הדגישו בנתיבי איילון כי בחלופות המוצעות אין כוונה לעכב תכניות קיימות בשטחים הרלוונטים, או להקים להקים מערך מסלולים על פני רמפות בדומה לתחנה המרכזית. זאת ועוד, נתיבי איילון מתחייבים שיבחנו ההשלכות הסביבתיות של המסופים החדשים ויותקנו שם תשתיות לטעינת אוטובוסים חשמליים.

# data[].attributes.attachment_link.title
פינוי התחנה המרכזית בת"א: בעירייה מכחישים כי נמשכות החריגות בזיהום | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
המשרד להגנת הסביבה מסר ל"שקוף" כי בסביבת התחנה נמדד זיהום האוויר שחורג מהמותר בחוק - אך בעירייה מתעקשים כי זה לא נכון * משרד הבריאות לא ממהר לערוך סקר שיבחן את הנזק של הרעלים לבריאות תושבי האזור * ביום ראשון תתכנס ועדה לאומית לדון בחלופות למסופי האוטובוסים המזהמים

# data[].attributes.headline
מטלת חקר - אייל הנדלסמן

# data[].attributes.subject
מטלת חקר - אייל הנדלסמן

# data[].attributes.body
·        המקרה: לאחרונה נחתם הסכם בין משרד האוצר למשרד התחבורה במסגרת העברת התקציב הממשלתי. כחלק מההסכם, הוקצו 26.1 מיליארד שקלים לתוכנית האסטרטגית לדרכים, הכוללת פרוייקט של סלילת כביש חדש, כביש 46, שמחבר בין יהוד-מונוסון ואור יהודה לנתב"ג. התכנון אושר במחיר עצום של שני מיליארד שקלים. יישום הפרוייקט עלול לגרום לנזקים תחבורתיים, כלכליים וסביבתיים משמעותיים – סלילת הכביש עצמה רק גורמת ליותר פקקים, הכביש עצמו עתיד לשמש רכבים מועטים והוא מקביל במסלולו לכביש 461 הקיים (ותפקידו דומה לו), ומכיוון שהוא עובר ליד נחל יהוד, הקמת הכביש ופעילותו עלולה לגרום לנזקים אקולוגיים חמורים לנחל. לכן, הכביש מיותר ומזיק, והקמתו היא בזבוז משמעותי של כסף, שיכול היה להגיע למקומות חשובים יותר. למעשה, התוכנית המקורית כבר הוצעה לפני כבערך עשור, אך כיום היא אינה רלוונטית, והבעיה בתפקוד משרד התחבורה היא שנחיצותו של החוק כיום לא נבדקה, בייחוד שכבר נפתח קו מטרו שתפקודו דומה לכביש 46, ונבנים עוד קווים, כחלק מתוכנית הרכבת הקלה.

·        האחראי: אחריות מיניסטריאלית של משרדי התחבורה והאוצר, שכן בינם נחתם ההסכם על העברת התקציב לתוכנית האסטרטגית לדרכים (26.1 מיליארד הוא סכום מוגזם, בייחוד בזמן מלחמה שכזה), כחלק מחוק התקציב. בנוסף, אדגיש כי האחריות מוטלת בייחוד על משרד התחבורה, על כך שקידם את הפרוייקט הזה באופן ספציפי, ולא בדק את נחיצותו.

·        הפתרון: ביטול/דחיית הפרוייקט – העבודות על הכביש עוד לא התחילו ולכן ניתן לעצור אותן לפני שהתחילו מבלי לגרום לנזק כלכלי למדינה ולבזבוז זמן ומשאבים. בנוסף (למרות שהדבר אולי מסובך כי ההסכם הוא חלק מחוק התקציב), שינוי ההסכם בין משרד התחבורה והאוצר, והסכמה על הקצבה של כמות נמוכה יותר של כסף לתחבורה, והקצבת יותר כספים לדברים חשובים ונחוצים יותר.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בדיון הסוער שהתקיים סביב תקציב המדינה שהממשלה אישרה לאחרונה, התפספס פרט אחד, לכאורה זניח. בהסכם שנחתם בין משרד התחבורה למשרד האוצר, הוקצו 26.1 מיליארד שקלים לטובת התוכנית האסטרטגית לדרכים, מהם 15.4 מיליארד לטובת הקמת מחלפים, סלילת כבישים חדשים ושדרוג והרחבה של כבישים קיימים.

סכומי העתק שהממשלה יודעת להקצות, פעם אחר פעם, לטובת כבישים ומחלפים מבטאים את אתוס "נלבישך שלמת בטון ומלט", שראשיתו עוד לפני קום המדינה. השנים עברו, המומחים יודעים להזהיר כעת מפני תעדוף לא נכון והשלכות סביבתיות מסוכנות - אך סיפור האהבה בין ממשלות ישראל לרכבים הפרטיים בעינו עומד.

"שקוף" בחר לשפוך אור על פרויקט אחד, שמקדם בימים אלה משרד התחבורה יחד עם חברת נתיבי ישראל. הסיפור של כביש 46 - כביש דו-מסלולי שמחבר בין יהוד-מונוסון ואור יהודה לנתב"ג - חושף את האבסורד שאליו מגיעה המדינה, כשהיא בוחרת לתעדף כבישים יקרים, מזיקים ומיותרים, על פני תחבורה ציבורית.

חרף הבדיקות התחבורתיות המוכיחות שהכביש החדש רק יגדיל את העומס בכבישים וכי הוא אינו מתחשב בתוכניות התחבורה הציבורית באזור, הוחלט לאשר את התכנון במחיר אסטרונומי - שני מיליארד שקלים. ועוד לא דיברנו על המחיר הסביבתי.

"שער הכניסה למטרופולין גוש דן"

הסיפור של כביש 46 מתחיל לפני יותר מעשרים שנה, כשהמדינה החליטה על פינוי בסיסי צה"ל ממרכז הארץ (תל השומר, צריפין וסירקין), לטובת הקמת שכונות מגורים חדשות - החלטה הגיונית ומתבקשת. לשם כך, החליט קבינט הדיור ב-2013 על הכנה של תוכנית מתאר ארצית (תמ"א 47) מפורטת שתפקידה להכין את פינוי בסיסי צה"ל ולדאוג להקמת תשתיות תומכות כמו מתקני טיהור שפכים, קווי חשמל ודרכים ראשיות. כביש 46 הוא אחת מתוכניות המשנה של תוכנית המתאר הארצית.

הכביש עתיד לחבר את כביש 1 ממחלף שפירים, דרך מחלף הטייסים בכביש 40 ועד חיבור סופי עם כביש 6. הוא מחולק לשני מקטעים באורך של 11 ק"מ, וכולל הקמת שני מחלפים חדשים ושדרוג של מחלף קיים. על פי התוכנית המאושרת, הכביש החדש יעבור במקביל לכביש 461 הקיים.

הפרויקט מותג כ"שער הכניסה למטרופולין גוש דן לבאים מכביש 6", על אף שהוא מוביל לשני יישובים קטנים יחסית בעורף המטרופולין. "מדובר בתוכנית הזויה ולא רלוונטית לעולם שאנחנו חיים בו היום", אומר אלון סיגלר, מתכנן ערים ותחבורה, בשיחה עם "שקוף". "היא הייתה נכונה אולי לפני עשרים שנה כשחשבנו שכבישים חדשים יפתרו את כל הבעיות. היום אנחנו בעולם אחר: יש שלוש רכבות קלות שנבנו או בתהליכי בנייה ושלושה קווי מטרו עם תוכניות מאושרות".

ואמנם, סלילת הכביש תוכננה לפני שאושרו קווי המטרו העתידיים במטרופולין דן. במקביל למתווה של כביש 46, נסלל בימים אלה הקו הסגול של הרכבת הקלה, ובעתיד אמור לעבור באזור גם קו מטרו 3. אך למרות שמפת התחבורה השתנתה מאז תוכנן כביש 46, לא נבדק מחדש הצורך בו.

"בכל תכנון של שכונה חדשה עושים בשלבי התכנון בדיקת השלכות תחבורתיות", מסביר סיגלר. "הכוונה לביצוע תחזיות וניתוח של דפוסי התנועה הצפויים ושל רמות השירות באזור הפרויקט, הן לרכב והן לתחבורה הציבורית. בעבר הבדיקה הזאת הייתה מכוונת כבישים, אבל זהו מודל בעייתי כי הוא נותן לך את מה שאתה רוצה למצוא: בונים שכונה חדשה עם הרבה מכוניות אז בואו נבנה לה הרבה כבישים ומחלפים. המודלים האלה נעשו עוד לפני שאישרו את המטרו ולכן היום הם לא רלוונטיים".

המחיר הסביבתי

מעבר לשאלות לגבי הצורך בכביש החדש והכדאיות הכלכלית שלו, הפרויקט הצפוי עשוי גם לגבות מחיר סביבתי קשה. כביש 46 עתיד לעבור בסמיכות לנחל יהוד, מה שעלול לגרום לנזק אקולוגי לנחל. בדוח עצמאי שמרכז השגות בנוגע לסלילת הכביש, נכתב בין היתר ש"התוכנית פוגעת באגן הניקוז ובמערכת האקולוגית של נחל יהוד", וכי "לא בוצע ניתוח ניקוז אזורי ולא מוצאים במסגרתה פתרונות מספקים". עוד נכתב בדוח ש"נפלו פגמים מהותיים ומשמעותיים בתסקיר השפעה על הסביבה, שהשפיע על בחירה בחלופה לא מיטבית ובפגיעה בסביבה העירונית והפתוחה".

1. תכירו את כביש 46 העתידי שאף אחד לא צריך והולך לעלות לנו 2 מיליארד ש"ח
זה שרשור על רגולטורים שנרדמו בשמירה ובמשמרת שלהם אישרו תכנית לכביש מיותר בבקעת אונו שמתקדם על אוטומט. בואו נצא לסיבוב בכביש העתידי שמתקדם מכוח האינרציה ומתעלם מעובדה קטנה אחת - אין בו צורך. -> pic.twitter.com/v8gwrDItLL
- Allon Sigler (@allonsigler) December 15, 2023

הדוח המקיף, שנפרש על פני יותר מ-300 עמודים, מכיל תסקיר השפעה על הסביבה והמלצות נקודתיות. אף שנכתב במיוחד עבור הפרויקט המתוכנן, מעט מאוד אנשים קראו אותו בפועל ורוב המלצותיו נדחו על הסף. "היכולת של המשרד להגנת הסביבה להשפיע בוועדות התכנון נמוכה מאוד ובשנים האחרונות לוקחים ממנו יותר ויותר סמכויות להשפיע על תוכניות", אומר סיגלר.

עוד עולה מהדוח שחברת נתיבי ישראל התעלמה מתוכנית עתידית לניקוז האזור. רשות הניקוז ירקון גיבשה את התוכנית, אך בשל העובדה שהיא טרם אושרה נתיבי ישראל לא התייחסו אליה, ולמעשה התעלמו מבעיות ניקוז אפשריות. "החוק קובע שניתן להתייחס רק לתוכניות קיימות ולא לתכנון עתידי, ובמידה ונבנית שכונה חדשה ויש תכנון לכביש חדש הוא יקודם באופן אוטומטי, כל שאר השיקולים נדחים", מסביר סיגלר.

לבסוף, לפי מסמכי התוכנית הקמת הכביש תכלול כריתה של 930 עצים בוגרים ואיכותיים.

הבעיה: פקקים; הפתרון: פקקים

לפי הדעה הרווחת בישראל, הפתרון לבעיית הפקקים הוא הרחבה וסלילה של כבישים. אלא ש הקונצנזוס בקרב אנשי המקצוע בעולם הוא שהקמת כבישים חדשים רק מגבירה את הפקקים ומעודדת יותר שימוש במכוניות פרטיות.

לתופעה הזאת יש אפילו שם: "ביקוש מושרה". הטענה היא שכל הוספה של נתיבי תנועה או הרחבתם לא רק שלא מובילה להקלה בעומסי התנועה, אלא להפך: מעודדת את הביקוש לנסיעה ברכב פרטי. סיגלר מדגים: "אם אני מעוניין לנסוע לתל אביב בשעות הבוקר, אני אשקול זאת פעמיים כי יש המון פקקים בדרך ואין מקומות חניה. אבל אם יבנו עוד כבישים חדשים, שאמורים לפתור את בעיית הפקקים, ויבנו עוד חניות בשטח העיר - זה ימריץ אותי לנסוע בכל זאת ברכב". הטענה של סיגלר פשוטה: אם נסלול יותר כבישים, אנשים יסעו בכבישים - ואם נסלול עוד מסילות רכבת, אנשים יסעו ברכבות.

מעבר לתובנה שסלילה של כבישים מזמינה עוד נהגים פרטיים, במקרה של ישראל קיימת בעיה נוספת: הגידול הדמוגרפי במדינה גבוה משמעותית ביחס לשאר מדינות ה-OECD.

"תכנון ובנייה של תשתיות תחבורה לוקח הרבה שנים ובינתיים הביקוש משתנה לחלוטין", אומר פרופ' אראל אבינרי, ראש התוכנית לתואר שני בהנדסת אנרגיה והספק במכללת אפקה. לדבריו, "כשמתכננים רשת תחבורה במדינות אירופה הגידול הדמוגרפי הוא יחסית קטן ויציב ואנשי המקצוע יודעים בצורה טובה מה צריך וכיצד לתכנן. הבעיה בישראל שקצב גידול האוכלוסייה יותר גדול מכל קצב של בניית תשתיות. פה אין סיכוי שהתשתיות יתאימו את עצמן לגידול הדמוגרפי וזו אחת הסיבות שאנחנו רואים עומסים בכל הארץ".

"הם רואים פקקים - אני רואה מחלפים"

מי שאחראים, בין היתר, לשימור תפיסת העולם המעודדת סלילת כבישים כפתרון לבעיית הפקקים הם הפוליטיקאים וחברות התשתיות. אנשי המקצוע במשרדי הממשלה והמתכננים העירוניים מודעים היטב לבעייתיות בהמשך סלילת כבישים נוספים, אך פעמים רבות אלה הפוליטיקאים שמובילים מדיניות ומקבלים החלטות בניגוד לחוות הדעת של הדרג המקצועי.

בתקופתו של שר התחבורה ישראל כ"ץ קודמו פרויקטים רבים להקמת כבישים, ו בציוץ שלו ממאי 2018 הוא אף התפאר בסלילת כבישים ברחבי הארץ, כשבהערת אגב ביטל את "התיאוריה המצחיקה על כבישים שמביאים פקקים".

גם לשרת התחבורה הנוכחית, מירי רגב, נרשמו מספר התבטאויות תמוהות, בכל הקשור לנתיבי התחבורה הציבורית. ב נאום הכניסה שלה לתפקיד, בשנה שעברה, אמרה רגב: "להיתקע בפקקים ולראות נת"צים ריקים - זה לא יהיה בבית ספרי". אמירתה של רגב מצביעה על חוסר הבנה בסיסי בתפקידם של נתיבי התחבורה הציבורית, שצריכים לשמש לתחבורה ציבורית בלבד. היא גם מנוגדת למחקרים ונתונים המצביעים על כך שנתיבים מסוג זה דווקא מעלים את צריכת התחבורה הציבורית - אינטרס של מדינת ישראל ובפרט משרד התחבורה.

והייתה גם האמירה של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, מ-2017 שבה הוא תקף את התקשורת ואמר: "במקום שהם רואים פקקים (התקשורת - א"ד) - אני רואה מחלפים, רכבות, וגשרים".

"חלק גדול מהפוליטיקאים בישראל כלל לא עברו דרך מסלול של לימוד מדיניות ציבורית", אומר פרופ' אבינרי, שנותן דוגמה למדינה שמכשירה שרים לתפקיד שנים מראש. "מפלגות האופוזיציה בבריטניה מכשירות חברי מפלגה ומייעדות אותם להיות שר מסוים ביום שבו הם יהיו בשלטון, וכך הם יהיו מוכנים מבחינה מקצועית", הוא מדגים. "בזמן הזה אותו איש ציבור לומד את בעיות ופתרונות המשרד שבו הוא מיועד להתמנות. בפוליטיקה הישראלית זה לא עובד בצורה הזאת ומינוי לתפקיד שר לא בהכרח קשור למיומנות ולהכשרה של אותו חבר כנסת אלא יותר קשור לכוח פוליטי ומי יכול לדאוג ליותר ג'ובים וכדומה".

קל יותר לסלול כבישים

מעבר להעדפה המכוונת בקרב פוליטיקאים מסוימים לקידום האינטרסים של בעלי הרכב הפרטי, קיימת בישראל בעיה שורשית הנוגעת לסלילת כבישים חדשים אל מול חוסר מקצועיות וידע בהקמת תשתיות איכותיות של תחבורה ציבורית כדוגמת מטרו או רכבת קלה.

"הרבה יותר קל בארץ לתכנן, לקדם ולבנות כבישים מאשר רכבת קלה", מאשר סיגלר. "חברות התשתיות מתפרנסות מפרויקטים. נתיבי ישראל היא חברת הכבישים הגדולה בישראל וכבישים זה ליבת העשייה שלה, זה התחום שהיא יודעת לעשות הכי טוב והכי מהר".

לדברי סיגלר, "בפרוטוקולים של תכנון כביש 46 אפשר לראות שהוועדה המחוזית תל אביב התנגדה להקמת הכביש וביקשה לקדם חלופות עם תחבורה ציבורית, אבל התגובה הייתה שזה רעיון טוב בתיאוריה אבל יש פקקים ולכן צריך להקים את הכביש. הפתרון לכל דבר זה כביש חדש, המערכת בישראל פשוט מכוונת הקמת כבישים".

ניתן להצביע על הפער בין ההשקעה בתחבורה ציבורית לתחבורה המקדמת רכבים פרטיים גם כשמסתכלים על חלוקת התקציבים. על פי חברת "חוצה ישראל", שאמונה על ביצוע המקטע המזרחי שבין כביש 6 לכביש 40, עלות הפרויקט מוערכת ב-850 מיליון ש"ח עבור סלילת קטע הכביש ושני מחלפים. המקטע השני, העתיד להיבנות בין מחלף הטייסים בכביש 40 ועד למחלף שפירים בכביש 1, ומקודם על ידי חברת "נתיבי ישראל" סיים את שלב התכנון וממתין לביצוע. המקטע הזה כולל את סלילת הכביש והקמה של שלושה מחלפים חדשים בעלות של מעל מיליארד שקלים.

העלות המשוערת של כלל הפרויקט מוערכת בשני מיליארד שקלים. "הקמת הרכבת הקלה בירושלים הייתה כשלושה מיליארד שקלים, ומשתמשים בה כ-30 מיליון נוסעים מדי שנה. לעומת זאת, כביש 46 יעלה כשני מיליארד שקלים וישתמשו בו כמה אלפים בלבד", אומר סיגלר.

על אף המחסור בישראל בשטחים פתוחים, למרות נזקים סביבתיים ואקולוגיים וחרף מחקרים המעידים שבניית כבישים רק מגדילה את עומסי התנועה, סלילת כביש 46 - פרויקט יקר וכנראה גם מיותר - עוד עומדת על הפרק.

"הפרוטוקולים של הדיונים מציגים שעות של דיונים, אך רובם היו שטחיים ביותר וכל מטרתם הייתה להצדיק את הכביש שאין לו הצדקה", מסכם סיגלר. "מורגש אמנם בשנים האחרונות שינוי לטובה בגישה המקדמת תחבורה ציבורית, אבל כביש 46 הוא דוגמא לפרויקט שמתנהל בניגוד לשכל הישר. צריך להבין שהפוליטיקה מכתיבה את המעשים. אנשי המקצוע מבינים מה צריך לעשות, והפוליטיקאים פעמים רבות עוצרים את זה. הפוליטיקה מנצחת את ההיגיון התכנוני".

ממשרד התחבורה וחברת נתיבי ישראל נמסר בתגובה: "פרויקט כביש 46 שפירים-טייסים הינו נדבך תחבורתי חשוב בראיה של נגישות למרכז המטרופולין הן לתנועה העוברת, הן לתחבורה הציבורית, והן לפיתוח החזוי במרחב ובפרט מרחב בקעת אונו. הכביש ישפר את הנגישות לצירי התחבורה הראשיים ולאזורי התעסוקה המרכזיים ועל ידי כך יתרום באופן חיובי לפיתוח הכלכלי האזורי. הפרויקט הינו בשלבי תכנון מוקדמים, כשבחלקו המערבי בקטע שפירים-הטייסים הפרויקט מקודם על ידי חברת נתיבי ישראל ובחלקו המזרחי-הטייסים-גבעת כח, מקודם על ידי חברת כביש חוצה ישראל. מטרת הפרויקט היא הסטת התנועה העוברת מ ואל המטרופולין מהדרכים המקומיות והאזוריות שבבקעת אונו, אל הדרכים הארציות - כביש 6 במזרח וכבישים 1 ו-4 במערב. במסגרת תוכנית פיתוח מתחמי הדיור החדשים בבקעת אונו, ביניהם שטחי מחנה תל השומר המתפנה, מקודם חלקו המערבי של הכביש. בנוסף, כביש 46 יהווה תשתית לרשת התחבורה הציבורית המתהווה במרחב בקעת אונו, וזאת כחלק ממדיניות משרד התחבורה לעודד שימוש בתחבורה ציבורית, כך שבפרויקט זה תכנון התחבורה הציבורית הינו משמעותי בבחירת החלופות".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אמנון דירקטור

# data[].attributes.attachment_link.title
"הפוליטיקה מנצחת את ההיגיון": המדינה מתכננת עוד כביש יקר ומיותר | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
מתכנני ערים מסכימים שסלילת כבישים רק מגבירה את הפקקים, אך משרד התחבורה ממשיך לתקצב פרויקטים תמוהים בסכומי עתק. אלון סיגלר, מתכנן ערים ותחבורה: "הקמת הרכבת הקלה בירושלים עלתה כשלושה מיליארד שקלים, ומשתמשים בה כ-30 מיליון נוסעים מדי שנה.

# data[].attributes.headline
עבודת חקר- איה, דריה, נועם

# data[].attributes.subject
עבודת חקר- איה, דריה, נועם

# data[].attributes.body
בעיה: אין מספיק מיגוניות בעוטף עזה הנמצאות בטווח הירי של החמאס.

בעוטף עזה ליותר מ-231 אלף תושבים שנמצאים במרחק של עד 40 קילומטר מהרצועה אין מיגון ראוי.

האחראים לבעיה זו הם רח״ל (רשות חירום לאומית) השייכת למשרד הביטחון. לכן, זוהי אחריות מיניסטראלית, כלומר, של משרד אחד בלבד האחראי לנושא זה והאחריות לא רלוונטית למשרד אחר.

רח״ל:

תפקידה הוא להגיש סיוע בעת מצבי משבר

שייכת למשרד הביטחון

לכן, האחריות לבעיה היא של משרד הביטחון. תפקיד משרד הביטחון הוא עיצוב יעדי הביטחון הלאומיים ולממשם.

פתרון:

הפתרון לבעיית המיגון בעוטף עזה הוא:

* משרד הביטחון יקצה תקציב משמעותי להקמת מיגון חדש, כולל מקלטים, ממ"דים ומבנים מוגנים.

* רח"ל תהיה אחראית על תכנון, רכישה והקמת המיגון החדש.

* הרשויות המקומיות בעוטף עזה יסייעו בתהליך הקמת המיגון.

בנוסף, ניתן לשקול את האפשרות של הקמת מערכת הגנה אקטיבית מפני ירי רקטות.

מקור:

https://www.themarker.com/news/mevaker/2016-12-06/ty-article/0000017f-f13a-da6f-a77f-f93ebf8d0000

# data[].attributes.headline
יהלי שולשטיין, מיקה צ'חה ושיר דוד

# data[].attributes.subject
יהלי שולשטיין, מיקה צ'חה ושיר דוד

# data[].attributes.body
הבעיה: הסביבה הטבעית בארץ ישראל נמצאת תחת איום חמור עקבות השינוי האקלימי. מתבצעים חידושים במדדים כמו חמימות, יבוש ותופעות חממה חמות, ונראה כי המצב עשוי להתקשות יותר מהר ממה שצפוי.

אחריות: יש לממשלה ולמשרדי הסביבה אחריות רבה בנוגע לתחזוקת הסביבה והגנה עליה. יש צורך בתכנון ומימון מקיף שישפר את יכולת ההתמודדות עם השפעות שינוי האקלים ויגן על הסביבה הטבעית.

פתרון:

פיקוח מדויק ומערכות ניטור על השינויים בסביבה הטבעית.

קידום פרויקטים של חידוש סביבתי, יישום טכנולוגיות ירוקות וקידום נורמות סביבתיות.

יזום תוכניות להגנה על מקורות מים, יעודכן תוכנית הולכה לקיום מרחבי ירוק והקניית יעוד מתאימים לזרים הממקורות המקומיים.

שיפור תחושת המצוקה של ילדים מקומיים עם השקפת עתיד, כדי לשדרג את התכנון המקומי וליצור פוליטיקה של ניהול משא ומתן לקיומם האוטונומי של מקומות המגורים.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בזמן שבעירייה מתכחשים לחריגות בזיהום מהתחנה המרכזית, ילדי בתי הספר בסביבה ממשיכים לשחק בהפסקות בתוך שובל האגזוזים של יותר מחמשת אלפים אוטובוסים ביום. בינתיים, המשרד להגנת הסביבה הכריז על "אזור מוכה זיהום" והתושבים החלו לאסוף נתונים על היקף תחלואה בשכונות מסביב. "מי שיכול קונה מסנני אוויר, אבל ברור שלרוב האוכלוסיות באזור התחנה אין אפשרות"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
דפני לידור תל פז

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
שירי בלומברג

# data[].attributes.attachment_link.title
שקוף | כלי התקשורת של הציבור

# data[].attributes.attachment_link.description
דף הבית של כלי התקשורת העצמאי הגדול בישראל. כל הכתבות והתחקירים בנושאי דמוקרטיה ישראלית, עבודת הכנסת, הון-שלטון-עיתון ומשבר האקלים.

# data[].attributes.headline
יערה ליאור ותמר

# data[].attributes.subject
יערה ליאור ותמר

# data[].attributes.body
איך ביטול עילת הסבירות קשור לפקקים בכבישים?

בשנה האחרונה, ובפרט מאז נבחרה הכנסת הנוכחית, הניסיונות לבצע רפורמה במערכת המשפט בישראל עוררו ויכוחים רבים. אחד nרכיבי הרפורמה - ביטול עילת הסבירות, עבר  בכנסת, אך נפסל בסופו של דבר בבית המשפט הגבוה לצדק.

הניסיון לבטל את עילת הסבירות, הנתפסת כאמצעי להגבלת פעולות הרשות המבצעת, עורר חששות לגבי השפעתו הפוטנציאלית על הדמוקרטיה. כך גם חוקים נוספים, וביניהם שינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים והתערבות בסמכותו של היועץ המשפטי לממשלה, עוררו דאגה בציבור.

דאגת הציבור באה לידי ביטוי בהפגנות ברחבי הארץ נגד הצעת ביטול עילת הסבירות, שגרמו לפקקים רבים. בנוסף, הגם שכלל ההפגנות היו שקטות וללא מעשי אלימות, היו גם מקרים חריגים של ונדליזם.

כך למשל, אשר  חלון של רכב שחנה ליד ההפגנה, נופץ על ידי מפגין כאשר אם ושני ילדיה היו ברכב. מקרה זה אינו מקרה מייצג, אך יש בו כדי להראות את השפעות המהפכה המשפטית על החברה בישראל.

לדעתנו הממשלה היא אחראית לבעיה, בשל כוונתה לחולל רפורמה משפטית ללא הסכמה של חלקים נרחבים בעם. ההתנגדות גרמה לפקקים משמעותיים וחסימות כבישים ברחבי הארץ.

ההחלטה להמשיך בקידום הרפורמה המשפטית למרות התנגדות רוב אזרחי המדינה, נתפסת כמדיניות של הממשלה שהובילה לחוסר שביעות רצון בציבור אשר יצר קרע בעם. ככל שהממשלה לא תפעל באופן חד-צדדי וללא הסכמת חלקים נרחבים מהעם, מצב הפקקים ישתפר באופן משמעותי.

כמות הרכבים בישראל ממילא גורמת לפקקים. כאשר אנשים יוצאים להפגין, רבים מגיעים ברכבים שלהם, מה שמביא לעומס בכבישים. לעיתים המפגינים חוסמים בכוונה את הכבישים, על מנת להעלות את הנושא לתודעה הציבורית. ביטול ההפגנות יפחית את מספר הרכבים בכבישים  ואיכות החיים של כל המשתמשים בדרכים תשתפר.

מעבר לכך, יש למצוא פתרונות נוספים, כגון שיפור התחבורה הציבורית: השקעה בתחבורה ציבורית יעילה ונגישה כדי לתמרץ אנשים לבחור בה וכך להפחית את השימוש בכלי רכב פרטיים הגורמים לפקקים. כמו כן, עידוד הרגלי נסיעה אחרים, קידום תחבורה ירוקה (רכיבה על אופניים) ותגמול המשתמשים בה יכול להפחית את כמות הרכבים בכביש.

הביקורת על המשרד הממשלתי בכתבה היא שהממשלה מקדמת רצף מינויים בלתי מקצועיים למשרדי הממשלה, חלקם מושחתים, שידרדרו את חיי היומיום של האזרחים במגוון תחומים. לאחר החקיקה,בג"ץ לא יוכל להתערב בשם עילת הסבירות במקרה של מינויים שערורייתיים במיוחד. המצב גרוע במיוחד במשרד התחבורה, בהובלת השרה מירי רגב.

# data[].attributes.attachment_link.title
איך ביטול עילת הסבירות קשור לפקקים בכבישים? | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
הממשלה מקדמת רצף מינויים בלתי מקצועיים למשרדי הממשלה, חלקם מושחתים, שידרדרו את חיי היומיום של האזרחים במגוון תחומים. לאחר החקיקה, בג"ץ לא יוכל להתערב בשם עילת הסבירות במקרה של מינויים שערורייתיים במיוחד. המצב גרוע במיוחד במשרד התחבורה, בהובלת השרה מירי רגב

# data[].attributes.headline
ענבר לנדסהוט ט׳1

# data[].attributes.subject
ענבר לנדסהוט ט׳1

# data[].attributes.body
בהיעדר מיגון, ילדים מהפזורה הבדואית בנגב לא מגיעים ללימודים.

מערכת החינוך בכפרים הבדואים שובתת, זאת בשל המחסור במיגון במוסדות הלימודיים. ד״ר סחר אלצאנע, מנהלת השירות הפסיכולוגי במועצה האיזורית אל קסום, השתתפה בדיון לוועדות לזכויות הילד, חיזוק הפריפריה והגליל ולצמצום הפערים החברתיים בפריפריה של הכנסת ובו דיברו על המצב הביטחוני בכפרים הבדואים בנגב. לפי השלטונות, יותר ממחצית מבתי הספר באיזור אינם מצוידים במערכות מיגון וכ- 20,000 מורים ותלמידים נמצאים בסכנה ממשית. נציגי המועצה דרשו שהמדינה תפעל יותר והם ציינו כי המציאות הביטחונית גורמת לחרדה קיומית לתושבי הכפרים.

לפי נתוני המועצה, כ- 80  מיגוניות נרכשו על להקניית מערכות הגנה זמינות, שיוצבו ליד תחנות אוטובוסים. נציגי המועצה דרשו להעביר את המיגוניות לבתי הספר, אך יו״ר פיקוד העורף, יונתן אלשיך, טען כי הן אינן תקינות. נוסף על כך, ישנם כפרים לא מוכרים, ותושביהם טוענים כי כיפת ברזל אינה מגינה עליהם.

הדיון חשף גם את אי היכולת של חלק מתלמידי הכפרים לשוב ללימודים בתקופות איום. הרשויות המקומיות טוענות כי הסיכויים של ילדי הכפרים למות מירי רקטות גבוה פי 2,200 משאר האוכלוסיה. ח״כ מיכאל ביטון (המחנה הממלכתי) קרא להעביר את המיגוניות לבתי ספר, והוא ונציגי המועצה דורשים פעולה מהמדינה וצה״ל לצורך מיגון יעיל יותר באזור. כמו כן, נציגי המועצה טוענים כי השלטון אינו מספק פתרונות יעילים והם מתקרבים להתנגדות צה״ל ומשרד הביטחון.

אני חושבת שבמקרה זה מדובר באחריות מינסטריאלית של משרד הביטחון. תפקידו של משרד הביטחון הוא להגן על האנשים במדינה, וכאשר יש אוכלוסיה אחת שהיא פגיעה וחיה תחת איום גדול, תפקידו של משרד הביטחון הוא לטפל בזה.

אני חושבת שיש למגן יותר את הכפרים הבדואים, ולוודא שכיפת ברזל מגינה גם עליהם.

# data[].attributes.attachment_link.title
בהיעדר מיגון, ילדים מהפזורה הבדואית בנגב לא מגיעים ללימודים | שקוף

# data[].attributes.attachment_link.description
מערכת החינוך במועצת אל קסום שובתת בשל היעדר מיגון במוסדות הלימודים, והרשויות עדיין לא יודעות לענות על השאלה מי אחראי למגן אותם, כך עלה בדיון שהתקיים בוועדה לזכויות הילד. "דיברתי עם משרד החינוך, עם המשטרה ועם הצבא, כולם אומרים שזה בטיפול", אומר מנהל בית ספר, "אבל כלום לא נעשה"

# data[].attributes.headline
כפיר קויש ה7 באוקטובר 

# data[].attributes.subject
כפיר קויש ה7 באוקטובר 

# data[].attributes.body
נושא: האירועים שהתחילו ב-7 באוקטובר ומתמשכים עד היום הכוללים את מתקפת עזה על ישראל.

אחריות: הממשלה כולה (כולל ראש הממשלה).

אני חושב זאת מכיוון שברגע שיש מלחמה הממשלה כולה אחראית ואשמה חלק יותר וחלק פחות אך כולם אשמים בסופו של דבר כי אחת ממטרות הממשלה היא להגן ולשמור עלינו ועל זכויותינו.

הבעיה: ב-7 באוקטובר ישראל הותקפה ע״י עזה.

דבר זה תפס את הממשלה ואת המדינה כולה לא מוכנים דבר שגרם למותם וחטיפתם של חיילים ואזרחים, לצורך דיוק מתו כ234 חיילים, מתו 776 אזרחים, 1361 פצועים ו-253 חטופים עד כה. למרות חומרת הבעיה לישראל לקח יותר מידי זמן להגיב למצב שגרם למותם של כל כך הרבה אנשים. ברגע זה יש עדיין 134 חטופים בעזה ולידיעתנו אין דרך להחזיר אותם כרגע.

הפתרון: הפתרון לבעיה הזאת מאוד קשה ולא דבר קונבנציונלי שאמור לקרות ביום ביום, אך נוכל למנוע מדבר זה לקרות שוב בכך שנכבוש וניקח את עזה תחת חסותינו, נחליף את הממשלה הקיימת מכיוון שהיא זאת ״ש-נרדמה בשמירה״ דבר שאינו מקובל.