# data[].attributes.body
– mokslas, tiriantis gyventojų skaičių, sudėtį, teritorinį pasiskirstymą, jų pokyčius, pokyčių priežastis bei padarinius, analizuojantis demografinius procesus (gimstamumas, mirtingumas, migracija) ir jų sąveiką su ekonominiais, socialiniais, politiniais, ekologiniais ir kitais veiksniais. Kartais visuomenėje demografija vadinama tik gyventojų skaičiaus statistika.

# data[].attributes.body
Senovės Egiptas, Graikija ir Roma:

Senovės Egiptas: Demografinės problemos dažniausiai buvo susijusios su klimato pokyčiais ir Nilo potvynių svyravimais, kurie lėmė maisto trūkumą.

Senovės Graikija: Karai, kaip Peloponeso karas, sukėlė didelius gyventojų praradimus. Taip pat epidemijos, kaip 430 m. pr. Kr. maras, labai sumažino gyventojų skaičių.

Senovės Roma: Romos imperijos laikotarpiu demografinės problemos kilo dėl nuolatinių karų, epidemijų (pvz., Antonino maro 165-180 m. po Kr.) ir socialinių neramumų.

# data[].attributes.body
Europa:

Juodasis maras (1347-1351 m.): Ši pandemija nusiaubė Europą, nusinešusi maždaug trečdalį žemyno gyventojų. Tai sukėlė didžiulius darbo jėgos trūkumus ir socialinius neramumus.

Vėlyvieji viduramžiai: Karai, tokie kaip Šimtametis karas tarp Anglijos ir Prancūzijos, taip pat prisidėjo prie gyventojų skaičiaus mažėjimo.

# data[].attributes.headline
Naujieji laikai (XVI-XVIII a.) (demografinės problemos)

# data[].attributes.subject
Naujieji laikai (XVI-XVIII a.) (demografinės problemos)

# data[].attributes.body
Europa ir kolonijos:

Didieji geografiniai atradimai: Migracija į Naująjį pasaulį ir vergų prekyba turėjo didelį poveikį demografinėms struktūroms tiek Europoje, tiek Amerikoje.

XVII-XVIII a. karai: Tokie karai kaip Trisdešimties metų karas (1618-1648) Vokietijoje smarkiai sumažino gyventojų skaičių dėl tiesioginių žuvusiųjų ir dėl su karu susijusių epidemijų bei bado.

# data[].attributes.headline
XIX a. – XX a. pradžia (demografinės problemos)

# data[].attributes.subject
XIX a. – XX a. pradžia (demografinės problemos)

# data[].attributes.body
Pramoninė revoliucija ir pasauliniai karai:

Pramoninė revoliucija: Spartus urbanizacijos procesas sukėlė gyventojų migraciją iš kaimo į miestus. Tai sukėlė perpildymą, sanitarijos problemas ir socialines įtampas.

Pasauliniai karai: Pirmasis pasaulinis karas (1914-1918) ir Antrasis pasaulinis karas (1939-1945) nusinešė milijonus gyvybių, sukėlė didžiulius demografinius pokyčius ir privertė milijonus žmonių emigruoti.

# data[].attributes.headline
XX a. pabaiga – XXI a. (demografinės problemos)

# data[].attributes.subject
XX a. pabaiga – XXI a. (demografinės problemos)

# data[].attributes.body
Šiuolaikinės demografinės problemos:

Gimstamumo mažėjimas: Daugelyje išsivysčiusių šalių gimstamumo rodikliai smarkiai sumažėjo, sukeldami gyventojų senėjimo problemą. Tai kelia iššūkius pensijų sistemoms ir sveikatos priežiūros paslaugoms.

Migracija: Ekonominės migracijos srautai iš mažiau išsivysčiusių šalių į turtingesnes kelia tiek socialinius, tiek politinius iššūkius.

Klimato kaita: Aplinkos pokyčiai verčia žmones migruoti iš regionų, kuriuos paveikė ekstremalios oro sąlygos, kaip sausros ir potvyniai.

# data[].attributes.body
Demografijos pradininkas – XVII a. anglų ekonomistas Džonas Grauntas, kuris apibrėžė demografijos objektą, tikslus ir metodą, atkreipė dėmesį į dėsnius, atliko mirtingumo biuletenių analizę ir sudarė pirmąsias mirtingumo lenteles. Demografijos terminą 1855 m. pirmasis pavartojo prancūzų ekonomistas A. Gijardas. XX a. pradžioje susiformavo du požiūriai į demografiją – kaip į demografinę analize ir kaip gyventojų tyrimus:

# data[].attributes.body
Lietuvoje nuodugnesni demografiniai tyrimai, pirmiausia demografinės statistikos, pradėti XX a. pirmoje pusėje, pradininkai: Albinas Rinka, Kazys Oželis, S. Kakliauskas. Tokio pobūdžio tyrimai buvo atliekami iki XX a. aštunto dešimtmečio. Nuo devinto dešimtmečio tiriami demografinių procesų ir sąlygų priežastiniai ryšiai, demografinės nuostatos bei elgsena, atliekami gyventojų politikos tyrimai. Svarbiausius demografinius tyrimus 1984–1992 m. atliko Ekonomikos institutas, 1992–1995 m. Lietuvos filosofijos, sociologijos ir teisės institutas, 1995–2002 m. Filosofijos ir sociologijos institutas, nuo 2002 m. – Socialinių tyrimų instituto Demografijos skyriai.

# data[].attributes.headline
Senovės Lietuva ir Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė (LDK)

# data[].attributes.subject
Senovės Lietuva ir Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė (LDK)

# data[].attributes.body
Senovės laikai ir viduramžiai:

Pirmieji gyventojai: Lietuvos teritorija buvo apgyvendinta jau nuo mezolito laikotarpio. Senovės baltų gentys formavo vietos demografinę struktūrą.

LDK laikai (XIII-XVIII a.): Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė buvo viena didžiausių Europos valstybių. Nors gyventojų skaičius ir tankumas buvo mažas, etninė sudėtis buvo įvairi, įskaitant lietuvius, rusėnus, lenkus, žydus ir kitus.

# data[].attributes.body
Nepriklausomybės laikotarpis:

1918 m. nepriklausomybė: Po Pirmojo pasaulinio karo ir nepriklausomybės paskelbimo Lietuvoje prasidėjo spartus ekonominis ir socialinis vystymasis. Šalis siekė modernizuoti žemės ūkį ir pramonę.

Demografinė struktūra: 1939 m. Lietuvos gyventojų skaičius buvo apie 2,5 milijono. Šalies gyventojų struktūra buvo gana vienalytė, tačiau buvo ir etninių mažumų, ypač žydų.

# data[].attributes.headline
Antrojo pasaulinio karo ir sovietinės okupacijos laikotarpis (1940-1990)

# data[].attributes.subject
Antrojo pasaulinio karo ir sovietinės okupacijos laikotarpis (1940-1990)

# data[].attributes.body
Karo ir okupacijos poveikis:

Antrojo pasaulinio karo metu: Lietuvos gyventojų skaičius smarkiai sumažėjo dėl karo veiksmų, trėmimų, holokausto ir kitų priežasčių. Žuvo daug žmonių, o dar daugiau buvo priversti palikti šalį.

Sovietinė okupacija: Po karo Sovietų Sąjunga okupavo Lietuvą. Priverstiniai trėmimai, represijos ir kolektyvizacija turėjo didelį poveikį demografijai. 1941-1953 m. laikotarpiu daug lietuvių buvo ištremti į Sibirą ir kitas SSRS vietas.

# data[].attributes.headline
Nepriklausomybė ir šiuolaikinis laikotarpis (1990-dabar)

# data[].attributes.subject
Nepriklausomybė ir šiuolaikinis laikotarpis (1990-dabar)

# data[].attributes.body
Nepriklausomybės atkūrimas:

1990 m. nepriklausomybės atkūrimas: Po Sovietų Sąjungos žlugimo Lietuva atkūrė nepriklausomybę. Šalies demografinė struktūra pradėjo keistis dėl migracijos procesų ir ekonominių pokyčių.

Emigracija: 1990-2010 m. laikotarpiu daug lietuvių emigravo į Vakarų Europą ir kitas šalis ieškodami geresnių ekonominių galimybių. Tai lėmė gyventojų skaičiaus mažėjimą.

Gimstamumo mažėjimas: Po nepriklausomybės atkūrimo gimstamumo rodikliai smarkiai sumažėjo. Tai sukėlė demografines problemas, tokias kaip gyventojų senėjimas.

# data[].attributes.body
Gyventojų senėjimas: Kaip ir daugelis kitų Europos šalių, Lietuva susiduria su gyventojų senėjimu. Tai kelia iššūkius sveikatos priežiūros sistemai ir pensijų fondui.

Emigracija ir imigracija: Nors emigracija išlieka aktuali problema, pastaraisiais metais Lietuva taip pat tapo imigracijos šalimi, ypač iš trečiųjų šalių.

Gyventojų mažėjimas: Lietuvos gyventojų skaičius mažėja, kas kelia iššūkius regionų vystymuisi ir darbo rinkai.

# data[].attributes.body
1. Gimstamumo skatinimas

2. Emigracijos mažinimas ir grįžtamosios migracijos skatinimas

3. Gyventojų senėjimo problemų sprendimas

4. Migracijos valdymas

5. Regioninės plėtros skatinimas

6. Švietimo ir profesinio mokymo gerinimas