# data[].attributes.body
La llei d'Ohm es fa servir per determinar la relació entre tensió, corrent i resistència en un circuit elèctric.

V= I x R

La llei d'Ohm va rebre el seu nom en honor al físic alemany Georg Ohm (1789-1854) i aborda les quantitats clau en funcionament als circuits elèctrics

Unitats:

Tensió: Volts V

Intensitat: Ampers A

Resistència Ohms Ω

# data[].attributes.body
La Llei de Watt fa referència a la potència elèctrica d'un component electrònic o un aparell i es defineix com la potència consumida per la càrrega és directament proporcional al voltatge subministrat i al corrent que hi circula

P = V x I

La Llei de Watt, també coneguda com la Llei de Potència d'Ohm, és una de les més importants a la física elèctrica. Va ser descobert per James Watt al segle XVIII, però el seu veritable significat i aplicació van sorgir molts anys després.

Unitats:

Potència: Wats W

Tensió: Volts V

Intensitat: Ampers A

# data[].attributes.body
Les característiques de funcionament dels receptors connectats en sèrie són les següents:

-El corrent elèctric que circula per cada receptor és el mateix.

-La tensió d'alimentació del circuit es reparteix entre els diferents receptors.

-Si s'espatlla un receptor o el desconnectem, la resta deixa de funcionar.

Rt= R1 + R2 + R3

Lt= L1 + L2 + L3

1/Ct=1/C1+1/C2+1/c3

# data[].attributes.body
Les característiques de funcionament dels receptors en paral·lel són les següents:

- Cada receptor rep la mateixa tensió.

- Si s'espatlla o desconnectem un receptor, els altres continuen funcionant.

- El corrent elèctric total del circuit és la suma dels corrents de cada receptor.

Els receptors, en la majoria d'instal·lacions elèctriques, es connecten en paral·lel, perquè d'aquesta manera funcionen a la mateixa tensió i si falla algun d'ells, la resta continua funcionant.

1/Rt=1/R1+1/R2+1/R3

1/Lt=1/L1+1/L2+1/L3

Ct=C1+C2+C3

# data[].attributes.body
La suma de caigudes de tensió en una malla és igual a la suma de caigudes de tensió de qualsevol altre tram que s'estableixi entre aquests nusos.

La suma total ha de ser Zero

Vab+Vbc+Vcd+Vda=0

# data[].attributes.body
La suma de corrents que entren a un nus és igual a la suma de les que surten (Tots els corrents entrants i sortints en un nus sumen 0).

# data[].attributes.body
Els fenòmens magnètics són coneguts des de fa més de 4000 anys. Van ser

els antics grecs els que es van adonar del comportament de la magnetita. El primer a estudiar a fons el fenomen del magnetisme va ser Tales de Mileto (Circa 624-546 a.C.)

El magnetisme és un fenomen físic pel qual els objectes exerceixen forces de atracció o repulsió sobre altres materials. Aquestes forces són originades per càrregues

elèctriques en moviment que exerceixen forces magnètiques entre si.

Tot objecte que posseeix magnetisme propi s'anomena imant.

# data[].attributes.body
L'electromagnetisme és la part de l'electricitat que estudia la relació entre els fenòmens elèctrics i els fenòmens magnètics. Aquesta relació entre l'electricitat i el magnetisme fou descoberta pel físic danès Oersted 1777-1851 (Dinamarca). Aquest va observar que si col·locava una agulla magnètica que assenyalés la direcció nord-sud paral·lela a un fil conductor rectilini pel qual no circula corrent, el corrent no patia cap alteració. Però en el moment en què començava a passar corrent pel fil conductor, l'agulla magnètica es desviava i s'orientava cap a una direcció perpendicular al fil conductor. Si de cop i volta deixava de passar corrent pel fil conductor, l'agulla tornava a la seva posició inicial. D'aquest experiment es dedueix que en passar un corrent elèctric per un fil conductor es crea un camp magnètic.

# data[].attributes.attachment_caption
La inducció electromagnètica és la producció d'una diferència de potencial elèctric (o voltatge) a través d'un conductor situat dins d'un flux magnètic canviant. Sostén gran part de l'ús, producció i distribució a gran escala de l'energia elèctrica. 

# data[].attributes.body
Els inicis de la inducció electromagnètica es remunten a l'any 1830 amb els treballs independents de Michael Faraday 1791-1867 (London).

Llei de Faraday:

A la pràctica, la troballa anterior significa que un corrent elèctric serà induït en qualsevol conductor quan el flux magnètic canviï, o bé quan el conductor es mogui respecte a un flux magnètic constant.

D'altra banda, Heinrich Lenz va comprovar que el corrent degut a la FEM induïda sempre s'oposa al canvi de flux magnètic, en el que es coneix com a llei de Lenz.

d Φ

------- = - FEM

d t

Φ : Flux del camp magnètic

t : Temps

# data[].attributes.body
Els materials poden ser conductors o aïllants, segons la resistència que ofereixen al pas de l’electricitat.

Els materials conductors són els que permeten circular els electrons fàcilment. En general els metalls ho són: plata, coure, or, alumini, estany, aigua salada...

Els materials aïllants ofereixen alta resistència al pas d’electrons: porcellana, vidre, cautxú,plàstic, oli, fusta, aigua destil·lada...

# data[].attributes.body
El corrent continu. És aquella el flux d’electrons de la qual es produeix en un mateix sentit constantment. Per la seva denominació en anglès, Direct Current, es designa internacionalment per les sigles DC.

Corrent altern. El flux d’electrons s’hi produeix en dos sentits. Se sol denominar amb les sigles AC pel seu nom en anglès, Alterning Current.

La major part de les xarxes elèctriques empren el corrent altern. Les bateries, dinamos i piles, per la seva banda, produeixen corrent de tipus continu.

I a tot això?. Què és la corrent i a quina velocitat és mou?

La corrent és un fluxe d'electrons lliures que es desplaçen per materials conductors.

Electrons lliures????

Hi ha molts i molts elements a la natura que els electrons dels seus àtoms estan tan poc lligats al àtom que saltes d'un electró a l'electró del costat. Aquests elements els coneixeu perfectament. Son els elements metal·lics.

I a quina velocitat va?. Doncs per un conductor com el coure a uns 200.000Km/s. Però més que córrer, empenyen els electrons del costat. A efectes pràctics. Per nosaltres, la electricitat és instantània.

# data[].attributes.body
S'anomena corrent trifàsic el conjunt de tres corrents alterns d'igual freqüència, amplitud i valor eficaç que presenten una diferència de fase entre elles ( desfase) de 120°. Cadascun dels corrents que formen el sistema designa amb el nom de fase. R, S, T

La generació trifàsica d'energia elèctrica és generalitzada ja que proporciona un ús eficient dels conductors. La utilització d'electricitat en forma trifàsica és majoritària per transportar i distribuir energia elèctrica i per a la seva utilització industrial. Els corrents trifàsics es generen mitjançant alternadors dotats de tres bobines o grups de bobines, muntades en un sistema disposat a 120 graus elèctrics entre cada fase.

# data[].attributes.body
Un motor elèctric és una màquina que converteix l'energia elèctrica en mecànica. La majoria de motors elèctrics funcionen mitjançant la interacció entre el camp magnètic del motor i el corrent elèctric d'un bobinat, generant energia en forma de parell aplicat a l'eix del motor. Els motors elèctrics poden estar alimentats amb corrent continu (CC), com bateries, o amb corrent altern (CA), com la xarxa elèctrica. Un generador elèctric és mecànicament idèntic a un motor elèctric, però opera amb el flux de corrent invertit, convertint energia mecànica en elèctrica.

# data[].attributes.body
Lluís Rotger

Bernat Fabrega