# data[].attributes.body
Aurinkokunnamme syntyi 4,6 mrd sitten räjähtyneiden tähtien alkuainesta aurinkokunnan muodostuessa. Alkuun maapallo oli kuuma ja ilmakehä koostui epäorgaanisista kaasuista. Sitten maapallo jäähtyi, muodostui kivikuori ja kaasukehä, joka myöhemmin täyttyi vedellä. Vesi ja mineraalit reagoi, ja näin syntyivät elämän rakennusaineet, jotka alkoivat kasaantua valtameriin.

# data[].attributes.body
Kemiallinen evoluutio on prosessi, jossa maapallon varhaisessa kaasukehässä epäorgaanisista aineista muodostui elämän rakennusaineita. Veden ja mineraalien reaktioiden seurauksena syntyi yksinkertaisia orgaanisia molekyylejä, kuten aminohappoja ja nukleotideja. Nämä rakenteet yhdistyivät makromolekyyleiksi, kuten RNA:ksi, DNA:ksi ja proteiineiksi, jotka mahdollistivat elämän syntymisen alkusoluissa.

# data[].attributes.body
Elämä alkoi merissä, kun varhaisessa kaasukehässä epäorgaanisista aineista muodostui orgaanisia molekyylejä, kuten aminohappoja ja nukleotideja. Näiden yhdisteiden yhdistyessä syntyi makromolekyylejä, kuten RNA. RNA:sta kehittyi myöhemmin DNA. Rasvamolekyylit muodostivat pisaramaisia rakenteita, joiden sisälle kertyi makromolekyylejä, ja näin syntyi alkusolu. Tämä prosessi tapahtui valtamerissä, joissa elämän rakennusaineet kasautuivat ja muodostivat ensimmäiset solut.

# data[].attributes.body
Tumattomat eliöt, kuten arkeonit ja bakteerit, kehittyivät alkusolusta. Ne elivät alkuunsa hapettomissa olosuhteissa ja saivat energiansa joko ympäristön orgaanisista yhdisteistä tai kemosynteesillä. Ultravioletin säteilyn aiheuttamat mutaatiot edistivät näiden eliöiden evoluutiota, ja luonnonvalinta suosi parhaiten sopeutuvia yksilöitä. Bakteerit ja arkeonit levittäytyivät erilaisiin ympäristöihin maapallolla, ja ne alkoivat kehittyä monin tavoin.

# data[].attributes.body
Fotosynteesi tapahtui 3 mrd vuotta sitten. Hapen vapautuminen ilmakehään muodosti otsonikerroksen. Mahdollisti soluhengityksen.

# data[].attributes.body
Otsonikerros muodostui fotosynteesin seurauksena, kun happimolekyylit vapautuivat alkuilmakehään. Otsonikerros suojaa maapalloa ultraviolettisäteilyiltä, mikä estää elämän kehittymisen ja monimuotoistumisen maapallolla.

# data[].attributes.body
Syntyivät Noin 1,6-1,8 mrd vuotta sitten. Endosymbioosin tuloksena syntyneet viherhiukkaset tumallisissa soluissa pystyivät sitomaan aurinkoenergiaa fotosynteesissa. Tumalliset ovat tumattomia suurempia ja kehityksellisesti edistyneempiä, koska niiden solut pystyvät suorittamaan monimutkaisempia toimintoja ja niiden sisällä on ydin, joka säätelee perinnöllistä materiaalia.

# data[].attributes.body
Monisoluisuus kehittyi yksinkertaisista tumattomista eliöistä, kun soluista alkoi muodostua monimutkaisempia rakenteita. Ensimmäiset monisoluiset eliöt olivat todennäköisesti mikroskooppisia ja koostuivat useista solukerroksista tai soluryhmistä, jotka toimivat toistinsa kanssa. Tämä mahdollisti solujen erilaistumisen ja erikoistumisen eri tehtäviin, mikä paransi eloonjäämismahdollisuuksia ja sopeutumiskykyä. Monisoluisuus antoi mahdollisuuden kehittää yhä monimutkaisempia ja tehokkaampia elämänmuotoja.

# data[].attributes.body
Selkärangattomat eliöt ovat eläimiä, joilta puuttuu selkäranka. Ne kehittyivät varhain ja ovat hyvin monimuotoisia. Näihin kuuluvat muun muassa sienieläimet, meduusat, matelijat, äyriäiset ja nilviäiset. Selkärangattomat voivat olla yksisoluisia tai monisoluisia ja ne elävät monenlaisissa ympäristöissä.

# data[].attributes.body
Suvullinen lisääntyminen on prosessi, jossa uusi eliö syntyy, kun kaksi vanhempaa yksilöä yhdistää perinnöllistä aineistaan. Tämä tapahtuu yleensä sukusolujen (muna- ja siittiösolujen) yhdistyessä, mikä tuottaa geneettisesti ainutlaatuisen jälkeläisen. Suvullinen lisääntyminen mahdollisti muuntelua, mikä mahdollisti populaatioon geneettistä monimuotoisuutta ja sopeutumiskykyä.

# data[].attributes.body
Kambrinkauden lajiräjahdys on aika, kun eläinten monimuotoisuus merissä suuresti. Tämä lajiräjähdys on voinut johtua monesta eri syystä. Uudet elinympäristöt syntyivät, kun ilmasto lämpeni ja merenpinnat nousi. Tämän seurauksena saaliseläinten evoluutio nopeutui. Kambrikauden lajiräjähdy tapahtui noin 570-505 milj. vuotta sitten.

# data[].attributes.body
Selkärankaiset kehittyivät noin 500 miljoonaa vuotta sitten merissä. Niiden tunnusomainen piirre on sisäinen tukiranka, joka koostuu selkärangasta. Varhaiset selkärankaiset olivat leuattomia kaloja, joista kehittyi myöhemmin monimuotoisempi ryhmä, johon kuuluvat rustokalat, luukalat, sammakkoeläimet, matelijat, linnut ja nisäkkäät. Selkäranka tarjosi tukevuutta ja suojaa hermostolle, mahdollistaen monimutkaisemmat liikkumistavat ja suuremman koon. Vedenelävistä selkärankaisista osa sopeutui maaelämään, mikä oli keskeinen askel evoluutiossa.

# data[].attributes.body
Ensimmäiset maakasvit, jotka saivat alkunsa ranta-alueilla ja kosteilla alueilla noin 460 milj. vuotta sitten. Sammalen hedelmöitys tapahtuu vain kosteissa paikoissa, missä sammalen siitiösolu kulkee veden avulla. Suvuton lisääntyminen tapahtuu itiöiden avulla. Eli sammalten lisääntymiseen kuuluu sekä suvullinen että suvuton vaihe.

# data[].attributes.body
Sienet kehittyivät maaympäristöön noin 500 miljoonaa vuotta sitten, rinnakkain kasvien kanssa. Ne hajottivat kuolleita eliöitä ja vapauttivat ravinteita kasvien käyttöön. Sienten ja kasvien välille kehittyi mutualistisia suhteita, kuten sienijuuria, jotka tehostivat kasvien veden ja ravinteiden ottoa. Lisäksi sienet muodostivat jäkälät viherlevien kanssa, hyötyen fotosynteesissä syntyvästä sokerista.

# data[].attributes.body
Sanikkaiset ovat kasveja, joihin kuuluvat liekokasvit, saniaiset ja kortteet. Ne kehittyivät noin 400 miljoonaa vuotta sitten ja ovat ensimmäisiä maakasveja, jotka sopeutuivat tehokkaasti kuivempiin ympäristöihin. Sanikkaisille kehittyi useita maaelämään hyödyllisiä rakenteita, kuten juuret veden ja ravinteiden ottoon, lehdet fotosynteesiin ja pystyt varret, jotka tukevat kasvia ja auttavat sitä tavoittelemaan auringonvaloa. Näillä kasveilla on johtosolukko, jonka avulla vesi ja ravinteet kulkevat eri osiin kasvia. Kosteus oli kuitenkin tärkeä lisääntymiselle, sillä sanikkaiset lisääntyvät sekä suvullisesti että suvuttomasti ja tarvitsevat veden siittiösolujen kulkeutumiseen.

# data[].attributes.body
Niveljalkaiset ovat monimuotoinen eläinryhmä. Niiden kehoa suojaa kova kitiinikuori, ja ne liikkuvat nivelikkäiden raajojen avulla. Niveljalkaisten sopeutuminen maalle tapahtui noin 400 miljoonaa vuotta sitten, ja ne ovat levinneet laajasti eri ympäristöihin. Nykyään niveljalkaisia löytyy lähes kaikista ekosysteemeistä, ja ne ovat maailman runsaslukuisin eläinryhmä.

# data[].attributes.body
Sammakkoeläimet olivat ensimmäisiä maalla eläneitä selkärankaisia, jotka kehittyivät noin 400 miljoonaa vuotta sitten varsieväkaloista. Niillä on keuhkot ja tehokas verenkiertoelimistö, mutta lisääntyminen ja poikasten kehitys ovat yhä sidoksissa veteen. Ne käyvät läpi muodonvaihdoksen, jossa vedessä kehittyvä toukka muuttuu maalla eläväksi aikuiseksi. Sammakkoeläimet ovat vaihtolämpöisiä, ja niiden hengitys tapahtuu osittain kosteuden läpi ihon kautta, mikä rajoittaa niiden elinympäristöjä.

# data[].attributes.body
Paljassiemeniset kasvit olivat ensimmäisiä siemenkasveja ja kehittyivät ennen koppisiemenisiä. Niiden siemenet kehittyvät paljaana emilehden pinnalla, eivätkä ne ole suojattuna hedelmässä. Paljassiemeniset kasvit yleistyivät erityisesti elämän keskiajalla, noin 300 miljoonaa vuotta sitten, kun maapallon ilmasto oli kuiva ja lämmin. Näihin kasveihin kuuluvat muun muassa nykyiset havupuut, jotka ovat edelleen merkittäviä kasvillisuuden osia monilla alueilla.

# data[].attributes.body
Matelijat sopeutuivat kuivaan ilmastoon, joka syntyi noin 250 miljoonaa vuotta sitten. Ne kehittyivät sopeutumaan maalla elämiseen paremmin kuin sammakkoeläimet. Matelijoiden avainsopeutumia olivat tehokas kuivan ihon suoja, sisäinen siitos ja kuorellinen muna, jotka mahdollistivat lisääntymisen ilman veden läsnäoloa. Matelijat levittäytyivät laajalti maalle, meriin ja ilmaan, ja dinosaurukset olivat osa niiden valtakautta, kunnes ne hävisivät noin 65 miljoonaa vuotta sitten.

# data[].attributes.body
Varhaiset ihmiset kehittyivät noin 7 miljoonaa vuotta sitten ja sopeutuivat savannien elinympäristöön pystyasennon avulla. Aivojen koko alkoi kasvaa merkittävästi noin 2,8 miljoonaa vuotta sitten, mikä paransi ravinnonhankintaa ja sosiaalista käyttäytymistä. Varhaiset ihmiset alkoivat käyttää työkaluja, kypsentää ruokaa ja kehittää alkeellista puhekykyä. Nykyihminen kehittyi Afrikassa ja levisi muualle maailmaan noin 300 000 vuotta sitten.

# data[].attributes.body
Nisäkkäät kehittyivät dinosaurusten aikakauden aikana ja alkoivat yleistyä niiden sukupuuton jälkeen. Ne ovat tasalämpöisiä ja niillä on karvapeite, joka suojaa lämmöltä ja kylmältä. Nisäkkäät jaettiin kolmeen ryhmään, nokkaeläimiin, pussieläimiin ja istukallisiin nisäkkäisiin. Nokkaeläimet munivat ja imettävät poikasiaan, pussieläimet kantavat poikasensa vatsapussissa, ja istukalliset nisäkkäät kehittävät sikiön kohdussa istukan kautta. Istukalliset nisäkkäät ovat monimuotoisin ryhmä, ja ne hallitsevat nykyään useita elinympäristöjä.

# data[].attributes.body
Linnut polveutuvat höyhenpeitteisistä petodinosauruksista ja ovat sopeutuneet lentämiseen. Ne ovat tasalämpöisiä ja niiden höyhenpeite estää lämmönhukkaa, mikä mahdollistaa elämisen myös kylmillä alueilla. Linnut ovat kehittyneet kyvykkäiksi lentäjiksi, mikä auttaa niitä sopeutumaan vuodenaikojen vaihteluun ja laajentamaan elinalueitaan. Ne munivat munia, joita ne hautovat ja hoitavat, mikä parantaa poikasten selviytymismahdollisuuksia.

# data[].attributes.body
Koppisiemeniset kasvit kehittyivät maalla noin 150 miljoonaa vuotta sitten. Ne tuottavat siemeniä, jotka ovat suojassa kovassa kuoressa. Koppisiemenisten kasvien siemenet kehittyvät emikukassa, ja niiden hedelmä suojaa siemeniä ja auttaa niiden leviämistä. Tämä sopeutuma mahdollistaa tehokkaan lisääntymisen ja leviämisen eri ympäristöihin. Koppisiemenisten kasvien monimuotoisuus ja niiden kyky sopeutua erilaisiin elinympäristöihin ovat avainasemassa kasvien valtakunnassa.