# data[].attributes.headline
מה זה כישלון?

# data[].attributes.subject
מה זה כישלון?

# data[].attributes.body
הכישלון הוא הצורך להתמודד עם תוצאה לא רצויה. הכישלון הוא מצב שבו מטרה חשובה לא הצליחה להתממש. חמקה. נשמטה. הכישלון הוא אי הצלחה.

# data[].attributes.headline
אנחנו נותנים מקום לרגשות לא נלחמים בהם

# data[].attributes.subject
אנחנו נותנים מקום לרגשות לא נלחמים בהם

# data[].attributes.body
הכישלון מביא מגוון של רגשות. החל בתסכול, כעס, אכזבה –דרך עלבון וכאב ועד מבוכה ,בושה וחוסר אונים. חשוב לתת לרגשות מקום. חשוב למסגר תווך זמן סביר ובתוכו לאפשר לרגשות להשתחרר ולהתאוורר.  פעמים רבות הרגשות השונים שעולים בנו מתנגשים זה בזה ויוצרים בלבול שעוד יותר מקשה עלינו להתמודד. הכרה בכך והיכולת שלנו להכיל את הרגשות של עצמינו – מאפשרת לשחרר אותן ולפנות מקום  לשלבים הבאים.

# data[].attributes.headline
מפרידים בין החלק שלי בכישלון לחלק שאינו שלי

# data[].attributes.subject
מפרידים בין החלק שלי בכישלון לחלק שאינו שלי

# data[].attributes.body
בשלב זה אנחנו מפתחים את היכולת לזהות את החלקים שלנו בכישלון. אנחנו מפרידים בין הרצפה העקומה שהכשילה את הרקדן לבין רמת הריקוד הלא מספקת שהפגין.

בשלב זה אנחנו לוקחים אחריות על החלקים שלנו. ולא פחות חשוב, אנחנו משחררים את עצמינו מאחריות על החלקים שאינם שלנו.

האצן שרצה מדליית זהב והגיע מקום חמישי צריך להתייחס לשני דברים –

ההבנה שארבעה מתחרים היו טובים ממנו.
הבנה שארבעה מתחרים הצליחו להשיג תוצאות טובות משלו.

לא היתה לו השפעה על רמת הריצה של מתחריו ו אין לו מה לעשות מול תובנה זו מלבד לקבל אותה. יכולת הריצה שלהם אינה בתחום האחריות שלו.

# data[].attributes.headline
לקיחת אחראיות על החלק שלי בכישלון

# data[].attributes.subject
לקיחת אחראיות על החלק שלי בכישלון

# data[].attributes.body
אחרי שזיהינו את החלק שלנו בכישלון אנחנו עוברים להתמקד ביישום התובנות.

זהו שלב המעבר שמגשר בין העיסוק במה שהיה בעבר לעיסוק במה שיהיה בעתיד –

1. למזער  את המחירים של הכישלון-  כשאנחנו מצמצמים את החלק שלנו בכישלון, גם מרחב הרגשות מצטמצם וקל לנו יותר לנהל אותו בכיוון של רגיעה ואיזון. אנחנו יכולים להתחיל  לקבל את המצב ואפילו להשתחרר חלקית מרגשות אשם ותוכחה עצמית.

2. לחזור לשגרה-החזרה לשגרה ממזערת את ההתעסקות ברגשות שבשלב זה כבר אינן אפקטיביות ואפילו מעכבות. השגרה מאפשרת לנו לשחרר אנרגיות נפילה ולנתב אותן להתרוממות.-

# data[].attributes.headline
אינטרוספקציה 

# data[].attributes.subject
אינטרוספקציה 

# data[].attributes.body
בשלב הרביעי והאחרון אנחנו  מעלים מחשבות שלנו על דף איך אפשר לעשות אחרת, יש מקום לעשות דברים גם בצורה אינטואיטיבית וספונטנית והם חשובים לא פחות אך חשוב לנו כן להעלות את המטרות שלנו ודרכי הפעולה שלנו על דף ככה נדע איפה טעינו בעבר ואיפה הצלחנו ומה עבד....

# data[].attributes.headline
תפיסת מסוגלות עצמית

# data[].attributes.subject
תפיסת מסוגלות עצמית

# data[].attributes.body
מסוגלות עצמית מתייחסת ליכולת שלי לבצע משימה כלשהי ולהתמודד איתה בהצלחה. המסוגלות העצמית שלנו משפיעה קשר הדוק על המוטיבציה שלנו, על ההישגים בפועל ועל הרווחה הנפשית כלומר תחושת האושר שלנו.

# data[].attributes.body
אנחנו מתחילים מהתנסויות קטנות על מנת ליצור הצלחות קטנות
-להתחיל לנצח בחלק מהתחרויות ולתת לילד לחוש איך זה להפסיד, אפשר לשחק במשחק עם הילד "במשחק ההפסדים" שמי שמפסיד הכי הרבה מנצח. (כדי להקליל את התחושה של הפסד).

-להתחיל במשימות קטנות ובהדרגה לעלות אותם, לאחר שהוא חש הצלחה ואתם מרגישים שהוא מוכן לעבור לשלב הבא.

* כאן חשוב  לחדד עוד משהו לא כל הילדים כאלה, ישנם ילדים רבים שפורחים תחת לחץ ותחת תחרותיות ואיתם כמובן ננהג בצורה שונה לגמרי.

# data[].attributes.body
כל פעם שנראה שהילד מצליח לחוות הצלחה, נדגיש את זה ונראה לו כיצד הוא הצליח להתגבר למרות שהיה לו קשה, ולאט לאט נתחיל לאתגר את הילד בהתנסויות הולכות וגדלות.

# data[].attributes.body
כחלק עם ההתמודדות עם תסכול הילד יצטרך ללמוד לשאת רגש לא נעים, אנחנו צריכים לסמוך על הילדים שהם יכולים להתמודד עם התחושה הזאת ולא לברוח למקומות של לנסות להסיח את דעתו או לתת לו פרס אלא לשקף לו את מה שאתם רואים ומה שהוא מרגיש, ולתת לו תחושה שהוא מובן.

לדוגמה:

"אני רואה שאתה מאוכזב\מתוסכל\ עצוב שלא הצלחת. זה באמת מתסכל כשדברים לא מסתדרים כמו שקיווינו, אני פה איתך".

עצם החוויה הרגשית וההתגברות עליה, כבר משפיעים לטובה על תחושת המסוגלות העצמית והיכולת להתמודד עם תסכולים.

# data[].attributes.body
למדו את הילדים כישורי התמודדות בריאים:
ילד שמגיב בכעס רב  או חלילה אלימות או תסכול מוקצן, יש מקום לשוחח עם הילד על מה שקרה כאשר הוא רגוע ותנו לו לספר לכם מה קרה?

מחקר עדכני מראה (ווינריב ועמיתיו, 2018) שעצם ביטוי הנרטיב של אירוע שכלל כעס עשוי להפחית את רגשות הכעס של ילדים ובני נוער באופן מידי ושבוע אחר כך.

הסברת רצף האירועים מאט את הילד ומערב את החלק החושב של המוח. בטאו אמפתיה כך שהילד ירגיש ששמעו אותו. בהמשך תוכלו לשאול שאלות על מנת לעזור לילד להבין את הפרספקטיבה של האחרים ולהשתמש בתקשורת בריאה או בפתרון בעיות

לדוגמה: "מה ניתן היה לעשות כדי למנוע?", "מה יכולת לומר לו?", "מה תוכל לעשות כדי לשפר את המצב?"

# data[].attributes.headline
כלכלת אסימונים

# data[].attributes.subject
כלכלת אסימונים

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
הורות מעצימה

# data[].attributes.attachment_link.title
כשהאסימונים נופלים - הורות מעצימה