# data[].attributes.attachment_link.title
הכירו את ”צוות אלחנן”: המשפחה שחילצה מאה תושבים מהתופת בבארי

# data[].attributes.attachment_link.description
סיפורי הגבורה של מלחמת חרבות ברזל

# data[].attributes.headline
אדר בן סימון

# data[].attributes.subject
אדר בן סימון

# data[].attributes.body
סג"מ אדר בן סימון שירתה כמפקדת מחלקת טירונים בפלוגת תבור בבסיס זיקים והייתה לוחמת חילוץ והצלה בפיקוד העורף. כאשר מחבלים חדרו לבסיס בשבעה באוקטובר, היא הסתערה עליהם בגבורה, חיסלה כמה מהם והצילה את חיי חייליה לפני נרצחה. מתברר שהיא הכניסה את כל הטירונים שלה למיגונית כשרק הסגל נלחם, מה שבדיעבד הציל את חייהם. חברי הסגל הקריבו את עצמם למען החיילים שלהם. היא והמפקדים שלצידה נלחמו במחבלים והצליחו לעכב את חדירתם לבסיס עד שנגמרה להם התחמושת. הזמן בו עיכבו את המחבלים אפשר ללוחמים נוספים להגיע לבסיס ולנטרל את האיום, ובכך הוצלו 120 חיי אדם: 90 חיילים ו-30 משתתפי מסיבת נובה. לאחר מותה הועלתה לדרגת סגן עבור פעילותה ההירואית. בת 20 בלבד בנופלה.

יהיה זכרה ברוך.

אריאל ראובן

# data[].attributes.body
מָה שֶׁלָּמַדְתִּי מֵהַשָּׁנָה הָאַחֲרוֹנָה / נֹעַם חוֹרֵב

אִם חָשַׁבְתִּי עַד הַיּוֹם

שֶׁיַּהֲלוֹם

הוּא הַחוֹמֶר הֲכִי חָזָק בָּעוֹלָם

זֶה אוּלַי כִּי לֹא הִכַּרְתִּי

אֶת נֶפֶשׁ הָאָדָם

אוֹתָהּ הַנֶּפֶשׁ

שֶׁבְּכוֹחָהּ הָעִיקֵּשׁ

לִשְׁלוֹחַ יֶלֶד בֶּן 18

יָשָׁר אֶל תּוֹךְ הָאֵשׁ

לְאַבֵּד חֲצִי צֶוֶות

וְלֹא לְהִתְייֹאֵשׁ

לְהִישָּׁאֵר בַּמָּמָ"ד שָׁעוֹת אֲרוּכּוֹת

כְּשֶׁבָּרֶקַע פִּיצוּצִים

וּבְכִי תִּינוֹקוֹת

לְהִילָּחֵם בְּלֵב חַלָּשׁ

וּבְיָדַיִים חֲזָקוֹת

לְהֵיעָקֵר מֵהַבַּיִת

מִכָּל מָה שֶׁמּוּכָּר

לְהַעֲבִיר אֶת הַמִּשְׁפָּחָה

לְמָקוֹם אַחֵר וְזָר

חֲמִישָּׁה בְּאוֹתוֹ חֶדֶר...

עוֹשִׂים מָה שֶׁאֶפְשָׁר

לְאַבֵּד רֶגֶל

מֵהֶדֶף הַפִּיצוּץ

וְאָז לְהִשְׁתַּקֵּם

לִלְמוֹד שׁוּב אֵיךְ לָרוּץ

לַחְזוֹר לְהִילָּחֵם

כִּי ״פְּצִיעָה זֶה לֹא תֵּירוּץ״

לְהַחֲזִיק עֵסֶק בִּזְמַן מִלְחָמָה

אֵיכְשֵׁהוּ לִשְׂרוֹד

לָתֵת אֶת הַנְּשָׁמָה

לִמְצוֹא רֵזֶרְבוֹת שֶׁל אֲוִויר לִנְשִׁימָה

בְּתוֹךְ יָם הַמָּוֶות

לְהִיצָּמֵד לַחַיִּים

לָלֶדֶת כְּשֶׁבַּעֲלֵךְ עֲדַיִין שָׁם,

בַּמִּילּוּאִים

לַחְזוֹר לְאֵיזֶה אַפְטֶר

לְהִתְעוֹרֵר מִסִּיּוּט

בְּלִי אַף אֶחָד שֶׁמֵּבִין אוֹתְךָ

זֶה גְּזַר דִּין שֶׁל בְּדִידוּת

לְהַחֲזִיק בַּיִת וִילָדִים

לְנַוֵּוט אֵת הַסְּפִינָה

כְּשֶׁתַּכְלֶ'ס אַתְּ לְבַד

כְּבָר עוֹד מְעַט שָׁנָה

לַחֲגוֹג לָהֶם יוֹם הוּלֶּדֶת

לְבַשֵּׁל לָהֶם אוֹכֶל חָם

לִהְיוֹת חֲזָקָה

בִּשְׁבִילוֹ

בִּשְׁבִילָם

לְהַגִּיעַ לַגְּבוּל

לִפְרוֹץ אֶת הַגָּדֵר

כְּשֶׁהַיֶּלֶד שֶׁלָּךְ מוּחְזָק בַּצַּד הָאַחֵר

לֹא לְוַותֵּר עָלָיו

לֹא לְוַותֵּר

לִזְעוֹק בַּהַפְגָּנָה

לַהֲפוֹךְ אֶת הַמְּדִינָה

עַד טִיפַּת הָאֱמוּנָה הָאַחֲרוֹנָה

עָבְרָה שָׁנָה

וְאִם חָשַׁבְתִּי עַד הַיּוֹם

שֶׁיַּהֲלוֹם

הוּא הַחוֹמֶר הֲכִי חָזָק בָּעוֹלָם

זֶה אוּלַי כִּי לֹא הִכַּרְתִּי

אֶת נֶפֶשׁ הָאָדָם.

# data[].attributes.attachment_link.title
‎Noam Horev | נעם חורב‎ on Instagram‎: "מה שלמדתי מהשנה האחרונה."‎

# data[].attributes.attachment_link.description
3,074 likes, 152 comments - noam.horev on October 6, 2024‎: "מה שלמדתי מהשנה האחרונה.". ‎

# data[].attributes.attachment_link.title
גיבור בן 17: סיפורו של תומר מנחל עוז, שהציל את שכניו לפני שנרצח

# data[].attributes.headline
רב''ט אורי מגידיש 

# data[].attributes.subject
רב''ט אורי מגידיש 

# data[].attributes.body
אורי מגידיש שירתה תצפיתנית במוצב נחל עוז שעל גבול עזה.

בבוקר שבת בשביעי באוקטובר התחבאה אורי במיגונית עם עוד 20 חיילות.

אורי נחטפה לעזה ושרדה שם 23 יום, למבצע שחילצו אותה קרו מבצע ''ראשית האור''.

לאחר 4 חודשים של התאוששות אורי החליטה להמשיך את שירותה בחיל המודיעין ''מיתוך תחושת שליחות ולשרת את המדינה''.

# data[].attributes.attachment_link.title
רב”ט אורי מגידיש, ששוחררה משבי חמאס, תשיא משואה ביום העצמאות | חדשות 13

# data[].attributes.attachment_link.description
את ”משואת התקווה”, המוקדשת למשפחות החטופים, תשיא התצפיתנית שחולצה לאחר 23 ימים מרצועת עזה במבצע נועז. יחד איתה תשיא את המשואה גם סגן-אלוף ליאת נפש - נציגת המערך הממשלתי והצבאי המלווה את משפחות השבויים, החללים והפצועים. את ”משואת הרפואה והשיקום” שתוקדש למערך הרפואה הישראלי ישיאו יחד חמישה חברי המערך, שבלטו בעקבות פועלם ב-7 באוקטובר ולאחר מכן במהלך המלחמה

# data[].attributes.body
ענר שפירא היה לוחם סיירת הנח"ל שהציל את חייהם של שמונה אנשים שברחו מהטבח בפסטיבל נובה ומצאו מחסה במיגונית ליד רעים. חודש לפני סיום שירותו הצבאי, ענר היה בחופשת שבת והגיע למסיבה ברעים. עם תחילת המתקפה, בדרכו לבסיס, עצר ונכנס למיגונית שבצומת הכניסה לרעים בעקבות ירי לעברו. על פי עדויות הניצולים, ענר היה האחרון להיכנס אל המיגונית. הוא הצטייד בשבר של בקבוק וניצב בפתח למקרה שייכנסו מחבלים. מחבלי חמאס הטילו בזה אחר זה רימוני יד דרך פתח המיגונית. ענר עצר את הרימונים שהושלכו וזרק אותם בחזרה החוצה. לאחר שבלם שבעה רימונים, התפוצץ הרימון השמיני בידו וגרם למותו. לאחר שנרצח, נכנסו המחבלים אל תוך המיגונית וחטפו אנשים ששרדו את המתקפה, ביניהם גם חברו הטוב של ענר, הירש גולדברג-פולין, שידו נקטעה מהפיצוץ של הרימון.

# data[].attributes.attachment_link.title
הלוחם שהשליך בידיים חשופות 7 רימונים, נהרג - ונכנס ללב של כולנו | ענר שפירא ז"ל

# data[].attributes.headline
נועם סלוטקי ז"ל                                                                     ישי סלוטקי ז"ל

# data[].attributes.subject
נועם סלוטקי ז"ל                                                                     ישי סלוטקי ז"ל

# data[].attributes.headline
עדן ירושלמי 

# data[].attributes.subject
עדן ירושלמי 

# data[].attributes.body
עדן ירושלמי

בת 24, תל אביב

נחטפה ב-7.10 מהמסיבה ברעים, נרצחה בשבי חמאס, גופתה הושבה לישראל ב-31.8.2024

יהיה זכרה ברוך.

זואי סמו

# data[].attributes.headline
בת 12, ניר עוזנ

# data[].attributes.body
בת 12, ניר עוז

נרצחה במתקפה על הקיבוץ ב-7.10.2023

גאיה לוני

# data[].attributes.headline
נועה מרציאנו

# data[].attributes.subject
נועה מרציאנו

# data[].attributes.body
נועה מרציאנו היא בת בכורה ונולדה ב12.10.2004 במודיעין. נועה התגייסה ב16.4.2023 לתצפיתנית בגדוד 414, ונרצחה על ידי חמאס שהייתה בשבי. גופתה של נועה חולצה על ידי צה"ל ב16.11.2023.

בת 19 במותה, יהי זכרה ברוך

# data[].attributes.attachment_link.title
יהי זכרה ברוך!.JPG

# data[].attributes.headline
ניצן אשר - שני ניקול לוק

# data[].attributes.subject
ניצן אשר - שני ניקול לוק

# data[].attributes.body
שני ניקול לוק הייתה אמנית קעקועים מאוד טובה ואושיית רשת גרמנייה -ישראלית.

ב7.10 שני נרצחה בטבח שקרה בפסטיבל הנובה, ומשם נחטפה לעזה וגופתה חולצה ב17.5.2024.

שני נולדה ב7.2.2001 במושב אדרת, שני השאירה מאחוריה הורים אוהבים ושני אחים קטנים ואחות גדולה.

בת 22 במותה, היה זכרה ברוך.

# data[].attributes.body
צוות אלחנן היה צוות מבצעי שהורכב מאחים,

ב-10\7 הם קמו ולחמו במשך שעות רבות מול מחבלי חמאס שערכו טבח בקיבוץ בארי בעוטף עזה, וחילצו 100 אנשים מקיבוץ במשך 16 שעות בזמן מחבלים באזור.

נועה קריספין

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אריאלה שטרנבך מרסקי

# data[].attributes.attachment_link.title
״צוות אלחנן״ - תיעוד ראשון של החילוץ ההירואי מבארי

# data[].attributes.attachment_link.title
הנס והגבורה של עין הבשור: תיעוד חדש ודרמטי ממצלמת הרכב של הרבש"צ | אריאל עידן

# data[].attributes.attachment_caption
"האחים שרעבי"

# data[].attributes.body
דניאל ונריה שרעבי.

ב 7/10/2023 יצאו לחגוג במסיבת הנובה שברעים

וברגע אחד הכל יתהפך הגיעו מחבלים והרסו הכל אבל האחים שרעבי לרגע אחד לא חשבו הם נלחמו מול המחבלים כאשר קצין נותן להם אנכיות, והצילו רבים ממוות.

מדינת ישראל החליטה לתת להם את הכבוד להדליק משואה בטקס יום העצמאות שיהיה בקרוב.

גיבורים אמיתיים.

# data[].attributes.body
בבוקר מתקפת 7 באוקטובר 2023 ארנון זמורה היה בין הראשונים שהוקפצו לזירות הלחימה עם צוות טקילה של הימ"מ והשב"כ. בקרב צומת יד מדרכי הרגו הוא וצוותו מעל 30 מחבלי נוח'בה, ובלמו את התקדמותם צפונה לערים נוספות. כמפקד חתר זמורה למגע עם צוותו בקרב של מעל שלוש שעות, לאחר מכן על פי פקודות וצורך המשיכו לשדרות, למוצב נחל עוז ולקיבוץ בארי.ב-8 ביוני 2024 פיקד זמורה על צוות של לוחמים שפשטו על מבנה במחנה הפליטים נוסייראת ברצועת עזה במטרה לחלץ שלושה מתוך ארבעה חטופים ישראלים שהוחזקו שם בידי ארגון הטרור חמאס. הוא נפצע קשה, פונה לבית החולים תל השומר, ובהמשך נקבע מותו. זמורה היה הלוחם היחיד שנהרג במבצע, שהסתיים בחילוצם המוצלח של ארבעת החטופים. לאחר מותו הועלה לדרגת רב-פקד. הובא לקבורה בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. זמורה הוא החלל ה-11 מהימ"מ במלחמת חרבות ברזל.

# data[].attributes.headline
  צוות אלחנן       מאריק סלפיאן

# data[].attributes.subject
  צוות אלחנן       מאריק סלפיאן

# data[].attributes.body
צוות אלחנן חילץ עשרות אנשים מקיבוץ בארי

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אריאלה שטרנבך מרסקי

# data[].attributes.attachment_link.title
״צוות אלחנן״ - תיעוד ראשון של החילוץ ההירואי מבארי

# data[].attributes.body
רמי דוידיאן

בבוקר שמחה תורה, קיבל רמי טלפון מחבר. "רמי, אנחנו צריכים את עזרתך" אמר החבר. "יש נער שצריך חילוץ ממסיבת הנובה שמותקפת על ידי מחבלים". רמי נכנס לרכב והחל לנסוע. בדרכו גילה שהרבה אנשים נמצאים בסכנה והחליט לעשות הכול כדי לחלץ אותם מאזור הסכנה. במשך יום שלם, רמי נסע בכל מקום אפשרי - בוואדיות (עמקים קטנים), בפרדסים ובמקום שבו הייתה המסיבה. הוא גם ביקש מהמשפחה והחברים שלו לבוא לעזור.

רמי הכיר היטב את כל הדרכים החקלאיות באזור וזה עזר לו מאוד להגיע למקומות מסוכנים בדרכים עוקפות ובטוחות.

באחד החילוצים, רמי ראה נערה בסכנה גדולה, הוא העמיד פנים שגם הוא מחבל ופנה למחבלים בשפתם, כך הצליח להציל את הנערה. בזכות רמי ניצלו מאות אנשים שהיו במסיבה.

רמי דוידיאן נבחר להדליק משואה ביום העצמאות ה76 של מדינת ישראל.

מגיש: איתמר פישמן.

# data[].attributes.attachment_caption
שלמה רון הציל את משפחתו שהתחבאה בממ"ד.

# data[].attributes.headline
שם הגיבור: שלמה צבי רון                                                                                                                  מגישה: שני סטוליאר

# data[].attributes.subject
שם הגיבור: שלמה צבי רון                                                                                                                  מגישה: שני סטוליאר

# data[].attributes.body
שלמה רון, ממקימי נחל עוז, הורה למשפחתו להסתגר בממ"ד כשמתקפת חמאס החלה. הוא התעקש להישאר בחוץ, ושילם בחייו. "הוא ישב על כורסא בסלון, איש זקן לבד, ירו בו ולא נכנסו. ככה הוא הציל אותם", סיפרה אחייניתו. שלמה הובא למנוחות בקיבוץ כינרת: "היה איש של שלום, חיים, רכות ויופי".

# data[].attributes.headline
נועם אפרים ובת זוגו נועה אנגלנדר

# data[].attributes.subject
נועם אפרים ובת זוגו נועה אנגלנדר

# data[].attributes.body
אחרי מספר ימים של היעדרות נטמן הדי.ג’יי המוכשר, שנרצח עם בת זוגו בעוטף עזה

השכול מאירועי הדרום אינו פוסח על הצפון. לפני זמן קצר נטמן די.ג’יי נועם אפרים מחד נס, שנרצח במסיבה ביער רעים בשבת האחרונה, אליה הגיע עם בת זוגו, נועה אנגלנדר ז”ל – שגופתה נמצאה כבר בתחילת השבוע והיא נטמנה. אתמול זוהתה גופתו של נועם אפרים והיום הוא הובא למנוחות, כשהוא מותיר אחריו זוג הורים ואחות.

רויטל, אמו של הנרצח, ספדה לבת זוגו לפני מספר ימים בחשבון הפייסבוק שלה: “נועה שלי, כן שלי. את כמו בת בשבילי, בשביל שרון, אחות לליטל, חברה שלי, גם חברה לעבודה. כלתי לעתיד! התחלנו לדבר על חתונה עוד לפני הטבעת. תכננו את החינה בגינה היפה שלכם שכמה חיכית לגשם שיעשה את הנוף ירוק. הלילה ירד גשם, הרבה גשם. השמיים בכו איתנו! הנוף מתחיל להיות ירוק-אבל אצלנו שחור!מלמעלה תחזקי אותנו”.

סהר חסיד, חבר קרוב של המנוח, פרסם פוסט מרגש לזכרו בחשבון הפייסבוק שלו: “נועם, ילד פלא שכמוך, נסיך אמיתי. זכיתי להכיר אותך עוד כשהיית ילד. ראיתי איך גדלת בכל הביקורים שלנו בצפון, שעות שהיינו יושבים יחד. זכיתי שאתה ולא אחר יתקלט לי בחתונה, כל האורחים היו בהלם שילד בן 16 מתקלט בחתונה ועוד איזו חתונה עשית לנו. עוד מנסים לעקל את הבשורה המרה שנפלה עלינו. נוח על משכבך בשלום, כבר מתגעגעים לחיוך שלך. שרון, רויטל וליטל, כואב את כאבכם העצום שנפל עליכם. תהיו חזקים. השם יקום דמו”.

# data[].attributes.headline
ג'יפארה איבראהים+רב"ט (במיל') מוטי רווה

# data[].attributes.subject
ג'יפארה איבראהים+רב"ט (במיל') מוטי רווה

# data[].attributes.body
רב"ט (במיל') מוטי רווה: בן 37, שני, גבעתי

לוחם מפעיל צמ"ה, נפל בקרב ברצועה, 25.7.2024

ג'יפארה איבראהים: בן 10, מג'דל שמס

נהרג מפגיעת רקטה שנורתה מלבנון באסון הילדים במג'דל שמס, 27.7.2024

# data[].attributes.body
בתקופה הזאת אני סמ"פ בפלוגת מלכות חרמון שתופסת כרגע גזרה בחטיבה הצפונית של אוגדת עזה. במוצב נחל עוז.

6:15 אני מתעורר למשמע בומים חזקים אני מבין שיורים עלינו פצמ״רים ובכריזה נשמע צבע אדום מפקדים לחמ"ל. אני רץ הכי מהר שאני יכול בלי ציוד עלי, רק לא להיפגע מה פצמ״רים. אני רואה את סמג"ד 13 אומר לי חודרים אותנו מלא מחבלים תעלה עם הטנק לעמדה, בפגז תסיים את הסיפור. אני ישר מתקשר למט״ק שלי אומר לו להגיע עם הצוות לטנק אני רץ אל הטנק ומתחילים תנועה. אני רואה את הסמג"ד מסמן לי סע קדימה הם יורים עליי! אני מתחיל תנועה עם הטנק לעבר העמדה הקרובה, היה לנו קשה לראות כי היינו עם מדפים סגורים. המחבלים התחילו לירות עלינו, ישר לקחנו אחורה נתקענו בדברים השבנו אש בחזרה וירינו הרבה פגזים לעבר המכוניות והאופנועים שלהם. דרסנו מחבל ונתקענו בבטונדה. הטנק שלנו חטף הרבה מכות. חדלנו לאחור לנהג שלי לא היה מצלמה אחורית לכן לא ראינו כל כך טוב אחורה ויצא שנכנסנו לתעלה. במשך דקה שתיים הרגשנו שאנחנו תקועים ואז הצלחנו לצאת ממנה בדרך לא דרך. יצא שסחבנו איתנו הרבה חוטי חשמל וענפים מה שמאוד הקשה על הטנק. ירו עלינו מטענים שלא כל כך השפיעו על הטנק והיה לנו מלא בעיות עם המא"ג מה שהקשה מאוד. בשלב הזה שמעתי בקשר שסמג"ד 13 שפיקד על הגזרה באותה שבת נפצע. היינו עוד חמש דק בסריקות באזור איפה שהאופנועים שלהם היו, ביצענו ירי וירי פגזים לנקודות חשודות לבדוק שאין עוד מחבלים וכו'. באותה היתקלות הרגנו באזור ה15 מחבלים שחלקם דרסנו ואת חלקם הרגנו בירי. משם נסענו לעמדת אש 76 ששם חטפנו ירי לעבר התותח עם פגז בקנה. באותו רגע ירינו והורדנו שתי עמדות חמאס. לאחר מכן ביצענו ירי לעבר מחבל שהיה בטווחי ה800 ולא פגענו רק הברחנו את המחבל. המשכנו לעוד עמדה ומשם הורדנו עוד עמדה של חמאס. באותה עמדה חטפנו נ״ט למעיל רוח והתחיל שריפה בכיס צריח ימין, סובבנו קצת את הצריך והשריפה נכבתה. ירינו עוד קצת ואז הקמבצית התקשרה אליי ואמרה לי להגיע בדחיפות לנחל עוז כי מחבלים פשטו לנחל עוז. הייתה אמורה להיות פשיטה משותפת לבסיס. אחרי כמה זמן שאנחנו מחכים בש.ג. אנחנו מחליטים להיכנס בלי נמר שחובר אלינו, שם אנחנו מזהים בפעם האחרונה את הטנק של המלא"ר של צוות פרץ.

התחלנו לנסוע סביב הבסיס בסריקות אחרי המחבלים, לא ראינו אף אחד למעט גופות.

אחרי זמן מסוים נתקלנו בחיילי פלס״ם הם היו במיגונית ליד המגורים של פלס״ם גולני, ונשארנו במקום כדי להגן עליהם עקב זאת שלא היה להם נשקים, התחלנו לנסוע על הכביש קדימה ואחורה תוך כדי סריקות במטרה להגן עליהם.

אחרי כמה זמן שאני לא יודע להגיד מהו חטפנו נ"ט ראשון. מרגישים כאילו הטנק קיבל פצצה.

הנהג שלי מנסה לנסוע עם הטנק אבל לא מצליח, משתמש בהילוכי חירום, בשלב הזה כבר אנחנו מבינים מה קורה, ומתפרצת לי התרעה ביתו״ש של אש במנועֿ. אנחנו מנסים להבין מאיפה יורים עלינו, אני אומר לתותחן שלי לסרוק ולנסות להבין מאיפה. הטנק לא מצליח לזוז ואחרי כשתי דקות מגיע הנ"ט השני כל הצריך נהיה שחור, עשן, אני מבין שאנחנו במטווח ברווזים ואני פוקד על הצוות שלי "פריקה מהירה".

אנחנו פורקים אני מסכם עם המט"ק שלי שהוא יתפוס חיפוי ויתן אש ואני והקשר נדלג לעבר המיגונית ניתן אש והם ידלגו. מתחילים את התנועה למיגונית אני תופס זיג ונותן חיפוי למט"ק ואומר לו להגיע. פתאום אני רואה אותו נופל על הרצפה אני מבין שהוא חטף כדור בזמן הזה מושכים אותי למיגונית כי המחבלים ירו עלינו בלי סוף וזה נהיה מטווח ברווזים.

בתוך המיגונית נמצאים 18 חיילי פלס״ם, הקשר שלי ואני שכלל הנשקים שיש לנו זה- חמישה נשקים וחמש מחסניות עם שלושים כדורים כל מחסנית. הסמ״פ של הפלס"ם שלהם נמצא שם ומפקד על המיגונית. אני מגיע לתוך המיגונית אני רואה שיש לי בלוטות על היד אני מבין שנכנסו לי רסיסים ולא מסוגל להזיז את היד, ומוריד את החולצת ב ומקבע אותה. אנחנו בתוך המיגונית לא יודעים מה קורה עם הנהג והתותחן שלי ובכלל לאורך כל הלחימה ומאותו בוקר לא יודעים מה קורה מחוץ לטנק שלנו. אחרי איזה חצי שעה אנחנו מצליחים ליצור קשר עם הנהג שלי שהוא אומר שהוא בסדר והוא לא נפצע, התותחן ללא ההכרה. אני מבין ישר שהוא מת מהטיל שפגע בטנק. אנחנו בתוך המיגונית באזור החמש שעות. את מה שהיה ועברתי בתוך המיגונית אשאיר לעצמי. אחרי חמש שעות באזור שלוש הגיע כוח והתחיל לחלץ אותנו.

חשוב לי להגיד בימים אלו שניסנו לעשות הכל כדי להגן על גבולות המדינה. שני הלוחמים שלי שהיו מהטובים של עם ישראל ומטובי חיילנו נהרגו שנלחמו כתף לכתף.

יוני גולן ז"ל – יוני היה מלח הארץ אדם משכמו ומעלה, יוני היה אומר לצאת לקורס קצינים ולהיות קצין בחטיבה 7.

אור אביטל ז"ל – אור הצטרף אליי לצוות שבוע לפני השבעה באוקטובר ההכרות שלנו היית מטורניר פינג פונג עד השעות המאוחרות ורק זה הספיק לי כדי לדעת איזה אדם הוא היה.

יוני ואור היו לוחמים אישיים שלי שלעולם יישארו כאלו. הם מלויים אותי כל בוקר ובוקר, הם ליווי אותי בשיקום שלי, בחזרה שלי לצבא, הם צעדו איתי ביחד בחופה ולאורך כל יום ויום הם שם נמצאים איתי. יש בי חלק שיישאר תמיד בנחל עוז ואיתו אני חי. חשוב לי שכולם ידעו שאור ויוני נלחמו ונתנו הכל בשביל המדינה שלנו והעם שלנו.

ובמותם ציווי לנו חיים.ההה

# data[].attributes.body
עוז דוידיאן

בשבת בבוקר בשמחת תורה עוז שמע על כל מה שקרה וישר עלה על הטנדר והתחיל לנסוע לכיוון איזור המסיבה בזמן שאשתו וארבע בנותיו סגורות בממד,

עוז התחיל לנסוע בשטחי המסיבה וראה בחור יהודי ישראלי מבקש לעזרה ואמר " יש לי מיקום של ניצולים" עוז נתן לו לעלות על הרכב והם התחילו לנסוע למיקום הניצולים, עוז והניצול התחילו לנסוע לתוך כל הסערה על מנת למצוא חיים של ניצולים, הם נסעו בשבילי השטח לכמה דקות עד שעלו על הכביש והם ראו מאות של גופות מפוזרות בכל מקום, מכוניות שרופות וגופות בתוך המכוניות השרופות, הם המשיכו לנסוע בהמשך הכביש וראו 2 מחבלים ליד גופה של חייל, בהתחלה עוז שמח לראות לראות שיש כוחות הצלה מכוון שהוא חשב שהמחבלים הם אנשי ביטחון ועוז שואל את אחד מהם: " מה קורה?" ועד שהמחבל ענה לו לעוז נפל האסימון שהוא אולי מחבל הוא התחיל ללת גז ובזמן זה המחבלים התחילו לירות לו על האוטו. עוז נסע הלוך ושוב הלוך ושוב ככה לפחות 15 פעם, ומזה הצליח לחלץ 120 צעירים וצעירות ממסיבת הנובה.

# data[].attributes.attachment_link.title
מצלמות הרכב שתיעדו את חילוצם של 120 מבלים במסיבה

# data[].attributes.headline
גאיה זייץ - עמית מן

# data[].attributes.subject
גאיה זייץ - עמית מן

# data[].attributes.body
עמית מן בת 22 הייתה פרמדיקית של קיבוץ בארי. ביום שבת ה7.10 עמית הייתה כוננית בקיבוץ. בסביבות השעה 7 בבוקר עמית כתבה למשפחתה שמחבלים חדרו לבארי ושיש ירויים ופצועים. היא יצאה עם תיק הפרמדיק שלה מהממ"ד הבטוח ורצה למרפאת השיניים של הקיבוץ, שם טיפלה בפצועים שהגיעו למרפאה. במשך כל אותן שעות התחולל קרב עז בין שני חברים מכיתת הכוננות שחיפו על המרפאה לבין מחבלים. גם כשעמית הבינה שאין עזרה שתגיע ונגמר לה כל הציוד הרפואי היא שמרה על קור רוח והמשיכה להרגיע את הפצועים ולטפל בהם עד כמה שניתן, היא הכינה חוסמי עורקים מסדינים וחולצות. פצוע אחד ששרד סיפר שגם כשעמית לא יכלה יותר לעזור לו מבחינה רפואית, היא המשיכה לדבר איתו, לעודד אותו וללטף לו את הראש. בסופו של דבר התחמושת של אנשי כיתת הכוננות נגמרה והמחבלים ירו בכולם וגם בעמית שנפרדה מהמשפחה במילים "אני לא חושבת שנצא מפה, תתפללו עלינו" ומאמא שלה ביקשה סליחה.

לאחר מותה התפרסם שיר שעמית שרה וריגש את כל המדינה, "שום דבר לא יפגע בי" של כנסיית השכל.

בת 22 במותה, יהי זכרה ברוך.

# data[].attributes.headline
 נועם תיבון                 מגיש- איתמר אילוני

# data[].attributes.subject
 נועם תיבון                 מגיש- איתמר אילוני

# data[].attributes.body
נועם תיבון הוא אלוף במילואים אשר בתפקידו האחרון פיקד על הגיס הצפוני, הוא בן 62 ואב לשניים.

בשביעי באוקטובר שמע נועם על החדירות ומהר הבין את חומרת המצב, בלי להסס הוא לקח את הנשק שלו ויצא עם אשתו מתל אביב אל לנחל עוז שם מתגורר בנו ושתי נכדותיו. הוא חבר לכוח מגלן ועזר להם לחלץ פצועים ולהרוג מחבלים בלי שאף אחד יקרא לו. מטרתו העיקרית הייתה לחלץ את משפחתו אבל הוא גם עזר לחיילים והציל אנשים.

# data[].attributes.headline
רחל עוגיות.   נתי סודקוב

# data[].attributes.subject
רחל עוגיות.   נתי סודקוב

# data[].attributes.body
סביבות 06:30 בבוקר שבת, 7 באוקטובר 2023, פתח ארגון הטרור חמאס במתקפת פתע על ישראל. בחסות ירי של אלפי רקטות לעבר דרום ומרכז ישראל, חדרו מאות מחבלים ליישובים ישראליים ולמתקנים צבאיים. במהלך החדירה לארץ הגיעו המחבלים לאופקים בסביבות 06:45 בבוקר והחלו לבצע פיגועים.

במהלך פריצתן של חוליות המחבלים לאופקים ובחסות ירי הטילים הבלתי פוסק בשעה 09:06 בבוקר השתלטו חמישה מחבלים על בית משפחת אדרי שבו שהו באותו הזמן רחל ובעלה דוד, ולקחו אותם כבני ערובה במסגרת פיגוע מיקוח. למחבלים היה נשק רב, כולל רימונים, רובי סער AK-47 וטיל לאו.[2] בכוח המשטרה שהגיע למקום על מנת לחלץ את הזוג אדרי היה גם בנם, פקד אביתר אדרי, שתדרך את הלוחמים על מבנה הבית. על הלוחמים פיקד סגן ניצב ארקדי שוסטר.[3]

המחבלים היו בבית 17 שעות, ובמהלכן הגישה להם רחל קפה, עוגיות,[4] ארוחת צהריים ואננס משימורים ושוחחה עימם. היא הלכה לשירותים מספר פעמים, על מנת שהשוטרים יוכלו להבחין בה, כאשר בכל פעם אחד המחבלים היה מלווה אותה. בנוסף, היא חבשה את אחד המחבלים כשהיה פצוע. היא סימנה לבנה קצין המשטרה ולשוטרים במשא ומתן על הכנת קפה למחבלים (לשאלה כמה להכין שהמחבלים לא ענו עליה) כמה מחבלים יש בביתה (5) על אצבעות ידה שהניחה על פניה כאילו במקרה, בעוד המחבל אוחז ברימון לא נצור צמוד לראשה.[5][6]

לאחר מעורבות צוות המשא ומתן המשטרתי בשעה שתיים בלילה פרצו לוחמי הימ"מ אל הבית, חיסלו את המחבלים וחילצו את בני הזוג.[2] בנם של בני הזוג, פקד אביתר אדרי, נאלץ להמתין מחוץ לבית בעת פריצת החילוץ, כדי שהפעולה לא תיפגע בגלל מעורבותו הרגשית.[7][8][9]

# data[].attributes.body
כשהמחבלים חדרו למגורי המישפחות במחנה רעים

סאל מ, קצין הגששים של אוגדת עזה פנה אלהם בערבית: אמרתי תעל תעל ואז הם באו לכיוני ופתחתי באש בסיוע חייליו הוא מנע אבידות קשות לאחר קרב של שש שעות שוחרר הבסיס

# data[].attributes.attachment_caption
נועה וניר ברנס מקיבוץ אורטל נהרגו במטח לגולן.

# data[].attributes.headline
ניר ונועה ברנס   מטביי קרויף

# data[].attributes.subject
ניר ונועה ברנס   מטביי קרויף

# data[].attributes.body
ניר בן 47 ונועה בת 46

ניר ונועה ברנס הם זוג מקיבוץ אורטל ונפטרו מפגיעת רקטה בכביש.

# data[].attributes.attachment_link.title
נועה וניר ברנס מקיבוץ אורטל נהרגו במטח לגולן, שלושת ילדיהם נותרו יתומים

# data[].attributes.attachment_link.description
נועה וניר, בני 46 מהקיבוץ שברמת הגולן, נהרגו מפגיעה ישירה ברכבם שעות לאחר חיסול שומר הראש לשעבר של נסראללה. הם הותירו אחריהם שלושה יתומים בני 13, 16 ו-18. ”קהילת אורטל חזקה ומלוכדת, מחזקת את המשפחה”, נמסר

# data[].attributes.headline
רב"ט אורי מגידיש

# data[].attributes.subject
רב"ט אורי מגידיש

# data[].attributes.body
רב"ט אורי מגידיש

נחטפה ממוצב נחל עוז ושוחררה מהשבי

אורי מגידיש היא חיילת ששירתה בבסיס ליד רצועת עזה. התפקיד שלה היה לאסוף מידע מודיעיני חשוב באמצעות אמצעי התצפית כדי להגן על המדינה.

ביום שמחת תורה, תקפו מחבלים את המקום שבו שירתה. היא וחברותיה ניסו להסתתר, אבל המחבלים מצאו אותן ואורי נלקחה לעזה.

לאחר מספר ימים בשבי, חיילי צה"ל חילצו את אורי במבצע "ראשית האור".

אורי מסרה מידע חשוב אחרי שחזרה.

אחרי ארבעה חודשים, כשהרגישה טוב יותר, חזרה אורי לצבא. היא אמרה שהיא עושה זאת "מתוך תחושת שליחות ורצון לשרת המדינה".

# data[].attributes.body
צוות אלחנן

זוכי פרס ישראל לגבורה אזרחית על בלימת הטבח בקיבוץ בארי וחילוץ אזרחים רבים תחת אש

צוות אלחנן היה צוות מבצעי שהורכב מהאחים אלחנן ומנחם קלמנזון, ואחיינם איתיאל זוהר. ב-7 באוקטובר 2023, השלושה לחמו במשך שעות רבות מול מחבלי חמאס שערכו טבח בקיבוץ בארי בעוטף עזה, וחילצו כ-100 מבני הקיבוץ במשך 16 שעות תחת אש.על פועלם בבלימת הטבח וחילוץ התושבים, זכו חברי הצוות בפרס ישראל לגבורה אזרחית לשנת ה'תשפ"ד

# data[].attributes.body
עוז דוידיאן הוא אזרח ישראלי שבמהלך אירועי מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, הציל את חייהם של עשרות אנשים מאזור הטבח במסיבה ברעים תוך כדי סיכון חייו, עוז יצא עם הטנדר הפרטי שלו בכ-15 גיחות תחת אש לאזור, כשבכל גיחה כזו אסף מהשטח כמה אנשים שהתחבאו והעביר אותם למושב פטיש ומסלול. בסך הכול, לפי הדיווחים בתקשורת, הציל כ-120 איש.

נגה שפיגלר.

# data[].attributes.headline
מאיה נירון- נועה וניר ברנס

# data[].attributes.subject
מאיה נירון- נועה וניר ברנס

# data[].attributes.body
נועה וניר ברנס היו זוג שנרצחו מרקטה בגולן שפגעה ברכבם בזמן שנסעו חזרה לביתם בקיבוץ אורטל ב.9.7 יום שלישי

נועה וניר היו בני 46 שנרצחו

הם היו הורים לשלושה ילדים מתן הילד הבכור שירה האמצעית ועידו הקטן הם היו אנשים של טוב ואהבה יהי זכרם ברוך

# data[].attributes.body
איתי א הוא דוד שלי קצין שמשרת בדובדבן מציל אנשים עוזר למדינה וזה למה הוא הגיבור שלי

# data[].attributes.headline
אלמא איימן פחר-אלדין

# data[].attributes.subject
אלמא איימן פחר-אלדין

# data[].attributes.body
אלמא איימן פחר-אלדין: בת 11 ממגדל שמס נהרגה ביום שבת ה27.7.2024 מפגיעת טיל במגרש הכדורגל שבמגדל שמס היא אחת מתוך 12 הילדים שנרצחו באסון אלמא בשבילי הייתה קרן אור הכרתי אותה דרך המחול בחרתי בה כי בשבילי היא גיבורה,וזה הדרך שלי להנציח את חברתי שנרצחה

היא הלכה לשחק כדורגל עם חברים ולא חזרה הביתה.

יהי זכרה ברוך.

# data[].attributes.attachment_link.title
ממוריז+ - אלמא איימן פחר אל-דין - אתר זכרון

# data[].attributes.attachment_link.description
זוכרים את אלמא איימן פחר אל-דין עם הספדים, זכרונות, תמונות וסרטונים

# data[].attributes.headline
רב"ט אור אביטל 

# data[].attributes.subject
רב"ט אור אביטל 

# data[].attributes.body
בן 20 ממרום גולן

לוחם בגדוד 77 שבחטיבה 7

נפל במלחמה

ביום כ"ב תשרי ,תשפ"ד ,7.10.2023

# data[].attributes.attachment_caption
מייה שם בת 22 הלכה למסיבת הנובה עם אליה החבר הכי טוב שלה, זכרונו לברכה, רקדו ונהנו עד שמחבלים הופיעו ‏בשטח המסיבה. מייה ואליה רצו למכונית שלהם והתחילו ליסוע תוך כדי שהמחבלים יורים עליהם. המחבלים יורים בגלגלים של המכונית בידה של מייה ובאליה. המחבלים מושכים את מייה בשיער למכונית ולוקחים אותה לעזה. אחרי שלושה ימים בחדר קטן ‏וחשוך לוקחים את מייה לבית חולים ועושים לה שם ניתוח. אחרי 55 ימים של סבל פחד ורעב הגיע היום שמייה ‏יצאה משבי החאמס. כשהגיעה לישראל קיבלה את הטיפול ‏הנחוץ לה והיום היא בסדר.

# data[].attributes.body
בבוקר 7 באוקטובר נלחם סמל שגב שוורץ ז"ל במוצב סופה, ושם נפל. מאז, כמעט שנה חלפה והמשפחה עדיין מחפשת תשובות איך נהרג במקום שאף חייל אחר לא. האם שרה: "כל פעם מספרים עוד סיפור. לא מצליחה לחבר למה שקרה"

שגב שוורץ הוא חבר של אחי הגדול רון, הם שירתו יחד במחלקת מרגמות של גדוד 50.

באותה שבת אח שלי יצא הביתה עם עוד חצי מחלקה, שגב היה בחצי השני שנשאר שבת.

הם היו חברים טובים ושירתו יחד כשנה בערך.

במוצב סופה התנהל קרב ארוך מול מאות המחבלים, 4 מחבריו של רון נהרגו וכל השאר נפצעו קשה.

המשפחה של שגב הקימה לכבודו מצפה ליד בית שאן, אני השתתפתי ביחד עם הורי בטקס חניכת המצפה.

# data[].attributes.headline
דוד יאיר שלום ז"ל

# data[].attributes.subject
דוד יאיר שלום ז"ל

# data[].attributes.body
התמונה כמה דקות לפני שנרצח.

ב-7 באוקטובר 2023 דוד יאיר שלום יצא לחגוג עם חברה שלו במסיבת הנובה כשהמחבלים פרצו דוד וחברה שלו היו כבר בדרך החוצה מהמסיבה אבל כשדוד וחברה שלו שמעו את הירוטים מעל הראש שלהם והמחבלים. הם הסתתרו מאחורי מכולות דוד ז"ל שם את חברה שלו בתוך המכולה כדי שהיא תסתתר מתחת לשקיות זבל שהיו שם הוא נשאר מחוץ למכולה ואז המחבלים ירו בו והוא נרצח וכשאנשים עם נשקים ומד"א באו היא יצאה וראתה את דוד ז"ל זרוק על הרצפה ללא רוח חיים.

הוא הציל את החיים של חברה שלו ושל עוד כמה אנשים מהמסיבה.

אנחנו חברים טובים של המשפחה של דוד ז"ל.

# data[].attributes.headline
גיל אזולאי - מוטי רווה

# data[].attributes.subject
גיל אזולאי - מוטי רווה

# data[].attributes.body
דובר צה"ל התיר לפרסום הבוקר (שישי) כי סמ"ר (במיל') מוטי רווה נפל בקרב בדרום רצועת עזה. רווה, בן 37 מהיישוב שני, שירת כלוחם מפעיל צמ"ה (ציוד מכני הנדסי) בחטיבת גבעתי. הוא הותיר אחריו אישה ושתי בנות פעוטות.

רווה גדל כחרדי ולא שירת בצבא. במלחמה הוא ביקש להתגייס, עשה טירונות חרדים ובהתחלה שירת בהגנה מרחבית. הוא ביקש להיות בחזית ועקב עבודתו בבנייה היה לו רישיון נהיגה לכלים כבדים - והוא גויס כנהג D9.

# data[].attributes.headline
מעיין בן חור

# data[].attributes.subject
מעיין בן חור

# data[].attributes.body
בחרתי לספר על איתי קמפף, שהקים עמותה בשם "משיב הרוח", ומהיום הראשון למלחמה פועל ותורם למען החיילים והחיילות, מגיע לכל מקום בארץ ואף לשטחים מסוכנים, בליווי צבא, והכל כדי להאכיל ולשמח את חיילינו היקרים. בעמותה מתנדבים הרבה אנשים, חלקם הגדול נשים וגברים מעל גיל 70, (פנסיונרים) שמכינים את האוכל. ואנשים טובים רבים שהולכים עם איתי לאורך השנה ותורמים מזמנם למען החיילים והחיילות היקרים שלנו.

# data[].attributes.headline
נועה וניר ברנס

# data[].attributes.subject
נועה וניר ברנס

# data[].attributes.body
נועה וניר ברנס, הורים לשלושה מקיבוץ אורטל, הם ההרוגים מפגיעת הרקטה בגולן.

בני הזוג נהרגו מפגיעה ישירה ברכבם בעת שנסעו באזור המחנה הצבאי נפח שבצפון הגולן. לפי מקורות, הרקטה לא יורטה כי האזור נחשב ל"שטח פתוח", ולכן גם לא מופעלת בכביש אזעקה. בצה"ל בודקים האם ניתן לשמוע את הצופרים מהבסיס הסמוך. הותירו אחריהם שלושה ילדים בני 18, 15 ו-13

נועה, בת 46 וניר, בן 47 עברו להתגורר בגולן לפני כעשור. ניר ניהל את חוות הלולים בקיבוץ אורטל ושימש מנכ"ל תיירות אורטל, שמפעילה את המלון המקומי. נועה היתה מזכירת המטע של הקיבוץ והעבירה סדנאות שוקולד בשם "גברת שוקולדה". הרקטה שמפגיעתה נהרגו לא יורטה כי האזור נחשב ל"שטח פתוח" — כך אמר מקור בצבא. בצבא בוחרים ליירט רקטות שצפויות לפגוע ביישובים, כדי לחסוך במיירטים למקרה של מטחים לעבר ישראל. מאחר שמדובר בשטח פתוח, הסביר מקור אחר, לפי בדיקת פיקוד העורף לא הוצבו בסביבה צופרי אזעקה, שנמצאים ביישובים ובבסיסים צבאיים. בצבא בודקים אם ניתן היה לשמוע את הצופר מהבסיס הסמוך.

# data[].attributes.headline
אריאל טופז -מגיש מתן בכר

# data[].attributes.subject
אריאל טופז -מגיש מתן בכר

# data[].attributes.body
בנם של הדס וגיל שלמה. נולד ביום ט"ו בניסן תש"ס (20.4.2000) אח לעדי, טל, רותם ושירה.

ביום 26.11.2018 התגייס לצה"ל ושירת בחיל מודיעין.

סגן אריאל טופז נפל בפיגוע חבלני בצומת ניר צבי ביום י"ח בתמוז תשפ"ד (24.7.2024). בן עשרים וארבע בנופלו. הוא הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי בפרדס חנה. הותיר אחריו הורים וארבעה אחים.

לאחר נפילתו הועלה לדרגת סרן.

# data[].attributes.attachment_link.title
עיצוב-ללא-שם

# data[].attributes.headline
עידו ברויר מגיש: נבו יהודה

# data[].attributes.subject
עידו ברויר מגיש: נבו יהודה

# data[].attributes.body
סמ"ר עידו ברויר, לוחם בסיירת גולני, היה מדריך לחימה, אך החליט להצטרף לצוות שלו בעזה, ג'נין ולבנון. "עידו היה עשוי מפלדה. היה לו כוח פיזי ומנטלי יוצא דופן", סיפר אביו. בן 21, נס ציונה, גולני

לוחם בסיירת גולני, נהרג בקרב בדרום לבנון, 2.10.2024 יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.headline
תהל יהודה- נועה ארגמני

# data[].attributes.subject
תהל יהודה- נועה ארגמני

# data[].attributes.body
נועה ארגמני (נולדה ב-12 באוקטובר 1997) היא אזרחית ישראלית שנחטפה בידי מחבלי ארגון הטרור חמאס במהלך הטבח בפסטיבל נובה ליד רעים כחלק ממתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023.[1] סרטון חטיפתה, כשהיא מובלת על אופנוע וצועקת לעזרה כשברקע בן זוגה אבינתן אור מובל בידי ארבעה מחבלים, התפרסם בכל העולם והפך לאחד מסמלי מתקפת הפתע על ישראל. תמונתה מהחטיפה הוצגה בעמוד הראשון של מהדורת 8 באוקטובר של הדיילי מייל בבריטניה.[2]

לאחר חודשים שנועה ארגמני הייתה אחוזה בשבי בלב עזה שוחררה על ידי צה"ל במבצע חילוץ וחזרה בביטחה הביתה לארץ ישראל

# data[].attributes.body
הספסל של גיל

"היה לנו מקום שהיה רק בשבילנו ושפה שרק אנחנו מדברים"

-מתוך שירו של פאר טסי 'שעות ריקות'-

2023-1997 | גיל אבני ז"ל

נרצח בהתקפת מחבלים בתאריך ה-07.10.2023 דרך כנער אהב להתאגרף ואף היה לסגן אלוף ישראל. עם גיוסו לצה"ל הוכשר כלוחם בחטיבת הצנחנים ובהמשך הוסמך למפקד כיתה ולסמל מחלקת לוחמים.

אהבת נפשו של גיל הייתה קבוצת מכבי תל-אביב בכדורגל.

בתום השירות הצבאי עבד כראש צוות אבטחה באחד ממתקניה האסטרטגיים של מדינת ישראל, עסק בהשקעות פיננסיות ואף יזם בשותפות עם אחיו פרויקט נדל"ן מבטיח.

בחור צנוע וטוב לב, מוקף תמיד בחברים ובעל תכונות מנהיגות טבעיות, אשר קרנו ממנו והפכו אותו

למגדלור לסובביו.

אופיו המיוחד של גיל יהווה תמיד נר לרגלינו. נזכור אותו לעד ונלך בדרכו המיוחדת.

יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.headline
אוריה כהן- אופק לבני

# data[].attributes.subject
אוריה כהן- אופק לבני

# data[].attributes.attachment_link.title
תיעוד מלא של מסע הבריחה המדהים של אפק מהמסיבה, בו הציל 10 אנשים ברכב אחד

# data[].attributes.headline
רב"ט אור אביטל 

# data[].attributes.subject
רב"ט אור אביטל 

# data[].attributes.body
בן 20 ממרום גולן

נפל במלחמה

ביום כ"ב תשרי ,תשפ"ד, 7.10.2023

אור השתבץ בחטיבה 7 גדוד 77 ושמח על כך מאוד במיוחד כי גדל על מורשת החטיבה והגדוד ברמת הגולן וב-7 באוקטובר אור סגר שבת בנחל עוז ויחד עם צוות הטנק שלו נלחמו בשעות הראשונות והקריטיות של הלחימה מהישמע האזעקות

הטנק של אור נלחם בגבורה בתוך מוצב נחל עוז ומחוצה לו. הטנק נקרא לחזור לתוך המוצב כדי להגן על החיילים בתוך המוצב, בעודם נלחמים ומגנים על המוצב הטנק נפגע ואור נפל שם

# data[].attributes.headline
רמי דוידיאן ןן רקיע פדר ןן

# data[].attributes.subject
רמי דוידיאן ןן רקיע פדר ןן

# data[].attributes.body
במשך ארבעה ימים התרוצץ רמי דוידיאן בין נקודות ציון שנשלחו אליו כדי לחלץ מאות אנשים שהיו במסיבת הנובה.ב-6.30 כשנשמעו אזעקות רצו החוגגים למכוניות שלהם, התחבאו ממחבלים בין העצים, בוואדיות ובפרדסים. רמי הגיע למקום בעקבות בקשת חבר שיציל בן משפחה. באחת הפעמים אף התחזה לאחד משלהם כדי להוציא מ ידיהם בחורה שכבר נחטפה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
גבורה ישראלית

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כ־3,500 איש היו במסיבה ליד רעים בשבת השחורה של אוקטובר, כשבשש וחצי בבוקר נפסקה המוזיקה והחל הגיהינום. חלקם נכנסו למכוניות ונתקעו בפקק ארוך שעליו פשטו המחבלים. חלקם הצליחו לברוח. חלקם נסו לשדות ולמטעים הסמוכים והסתתרו בשיחים ובבורות במשך שעות, כשהמחבלים יורים לכל עבר. כ־350 נרצחו. עשרות נחטפו לעזה. ומאות חולצו בידי אדם אחד.

רמי דוידיאן, משווק דלקים לחקלאים ביישובי העוטף, שמתגורר במושב פטיש הסמוך לאופקים, התעורר באותה השבת בביתו עוד לפני האזעקות הראשונות. הוא לא ידע שהשבת הזאת תהפוך לארבע יממות ארוכות וכואבות, שבמהלכן הוא יציל מאות צעירים מידי המחבלים. רק מאוחר יותר יגלה שגם אחייניתו, אופיר דוידיאן בת ה־18, חיילת ששירתה בבסיס אורים, נרצחה.

האזעקות שהחלו באותו הבוקר, למרות שהיו חריגות, לא הטרידו את דוידיאן. הוא המשיך לשתות קפה. "זה משהו שאנחנו רגילים אליו באזור", הוא מספר. אבל ברבע לשבע קיבל שיחה מחבר, שביקש ממנו לחלץ בן של חבר שלו ממסיבה שמתקיימת באזור. הוא לא חשב פעמיים ונכנס לרכב.
"נחילי ילדים אבודים"
"דהרתי לכיוון נקודת הציון שנתנו לי. כשהגעתי לכניסה למושב ראיתי שני זוגות אופניים זרוקים על הכביש. לידם היו שלוש אצבעות חתוכות ודם. חשבתי שמדובר בתאונת דרכים. ביקשתי מהחתן שלי שיבוא לקחת את האופניים, פניתי ימינה ואחרי 200 מטר ראיתי טנדר בצד הכביש, ואנשים ירויים בתוכו. עדיין לא נפל לי האסימון. חשבתי שאולי מדובר בחיסול חשבונות של בדואים. המשכתי לנסוע, ואחרי קילומטר ראיתי נחילי ילדים אבודים בשטחים, כל אחד רץ לכיוון אחר, והתחלתי להבין מה קורה פה. התחלתי לאסוף אותם אליי, ובמקביל, בטלפון השני שלי, ביקשתי מהחתן שלי וממישהי נוספת במושב לפתוח את המקלטים והתחלתי להחזיר את הילדים למושב, חלק ברכב וחלק רגלית".

יום שלם המשיך דוידיאן לחלץ עוד ועוד אנשים. מהוואדיות, מהעצים, מהפרדסים, ממטעי האבוקדו, מתוך המסיבה. האזור שרץ מחבלים, אבל הוא פנה בדרכים העקיפות, בשטחים שרק מי שחי באזור שנים ונושם את האדמה מכיר. יותר מ־15 גיחות ביצע לאזורים מוכי היריות, הטילים והדם. אדוה דדון, עיתונאית חדשות 12, הצטוותה אליו באותן שעות, ובשידור חי ראו כיצד שניהם רצים בשטחים שורצי המחבלים, מאתרים ניצולים ומחלצים את כל מי שיכלו, תחת אש וללא ליווי צבאי. תוך כדי הודיעו למשפחות הניצולים, בטלפון ובשידור.

בפעמים הראשונות עוד נסע דוידיאן הלוך וחזור, אבל אז הקים חמ"ל משל עצמו. הוא היה נכנס לשטחים, מוציא צעירים למקום מפגש עם כמה בני משפחה וקרובים שסייעו לו. הם הסיעו אותם למושב פטיש, שם כבר חיכו להם במקלטים.
דו-שיח עם המחבלים
לדוידיאן היה קושי להוציא את האנשים ממקום מסתורם. "המחבלים חיכו להם כמו טרף, רק שירימו את הראש או יצאו מהפרדס. באחד החילוצים בחורה בשם עמית התחננה שאציל אותה, אבל לא היה לה אינטרנט לשלוח לי נקודת ציון. אז צפצפתי עם הצופר של הרכב ואמרתי לה שככל שזה מתגבר שתגיד חם או קר. כשהגעתי אליה נדהמתי לגלות שהיא כבר מוקפת בשישה מחבלים. התחלתי לדבר איתם בערבית, אמרתי להם שאני מוסלמי וקוראים לי אבו רמי".

"מה אתם עושים פה, איך אתם מרגישים?", שאל אותם, והזהיר שתכף יגיעו חיילים למקום. הוא ידע היטב באותו הזמן ששום צבא לא בדרך. "בעוד חמש דקות החיילים יהרגו אותי וגם אתכם. אתם תברחו לכיוון הזה ואני לכיוון השני, אבל לפני, תנו לי את הילדה, וככה נינצל כולנו", אמר להם. להפתעתו, זה עבד. "הבאתי אותה אליי הביתה, וכך זה נמשך עד השעות הקטנות. לפי הרישומים במושב, הגיעו 750-700 ניצולים. היה לי קשה להוציא אותם מהמחבוא כי הם לא האמינו שאני יהודי. הסתתרתי בין השוחות והעצים, מאתר אותם ונותן להם יד. לצערי אספתי המון גופות, ואמרתי שאחזור לקחת אותן בהמשך. לא יכולתי להשאיר אותן בלילה בשטח. רק רציתי להוציא כמה שיותר", הוא אומר בצער.

אלפי הודעות וטלפונים הוא קיבל - מאלה שהסתתרו בשטח ומההורים הנטרפים מדאגה. מספר הטלפון שלו הופץ בכל הארץ, שמו של המלאך שמסכן חייו כדי להציל את הילדים מהתופת יצא למרחקים באותם ימים. לחלק מנקודות הציון ששלחו לו הגיע מאוחר מדי. "כשהגעתי לילדים הם לא היו בין החיים, אבל לא יכולתי להגיד את זה להורים. נאלצתי לשקר להם שאני לא מוצא, כי לא הייתי הכתובת לבשר להם את זה. אמרתי להם שזה שטח צבאי סגור. אמא אחת שלחה לי תמונה של מיגונית, וכשהגעתי לשם לא יכולתי להגיד לה שאין חיים בתוכה".

עד יום רביעי לאחר אותה השבת יצא שוב ושוב לשטח, ומאז הוא לא ישן. "בימים הראשונים לא עצמתי עין. לא בכל יום אתה רואה ילדים קשורים לעץ, ירויים וערומים, וגופות שרופות. הריח עדיין חונק אותי".

# data[].attributes.attachment_link.title
האיש שהציל 750 אנשים מהטבח בנובה - גבורה ישראלית

# data[].attributes.attachment_link.description
כ־3,500 איש היו במסיבה ליד רעים בשבת השחורה של אוקטובר, כשבשש וחצי בבוקר נפסקה המוזיקה והחל הגיהינום. חלקם נכנסו למכוניות ונתקעו בפקק ארוך שעליו פשטו המחבלים. חלקם הצליחו לברוח. חלקם נסו לשדות ולמטעים הסמוכים והסתתרו בשיחים ובבורות במשך שעות, כשהמחבלים יורים לכל עבר. כ־350 נרצחו. עשרות נחטפו לעזה.

# data[].attributes.headline
ברק שלום- כחל

# data[].attributes.subject
ברק שלום- כחל

# data[].attributes.body
הטבח בעלומים התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל. במהלכו התנהל קרב ממושך בין כיתת הכוננות של הקיבוץ וכוחות צה"ל ושב"ס לבין עשרות מחבלים שתקפו את הקיבוץ, וכן בוצע טבח בידי המחבלים בעשרות עובדים זרים ששהו בו. עשרות מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס הסתערו על קיבוץ עלומים הסמוך לצפון רצועת עזה במטרה לבצע טבח בתושבי הקיבוץ ולחטוף מהם לשטח הרצועה.

כיתת הכוננות של הקיבוץ ניהלה קרב עם המחבלים והצליחה לבלום אותם ולמנוע את ביצוע הטבח בתוך הקיבוץ. אליהם הצטרפו כוחות מיחידות שלדג, יהלו"ם, יחידת מצדה וגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. המחבלים רצחו 14 עובדים זרים מתאילנד ונפאל ששהו באזור הרפת של הקיבוץ, וחטפו 8 לעזה. במהלך הקרבות נהרגו שני אחים שהגיעו מבאר שבע כדי להילחם במחבלים, ומפקד צוות מיחידת יהלו"ם, ונפצעו כמה מחברי כיתת הכוננות. חלק גדול מהמחבלים חוסלו, חלק נשבו וחלק ברחו.

ביום שני פונו חברי הקיבוץ לבתי מלון בנתניה. רפת הקיבוץ ניזוקה קשה בידי המחבלים, ששרפו והשחיתו ציוד רב. למרות זאת תושבי הקיבוץ החליטו להחזיר אותה לתפקוד, ותוך ארבעה ימים הרפת חזרה לפעולה והפרות נחלבו לראשונה מאז המתקפה

# data[].attributes.attachment_link.title
ברק-שלום-צילום-אסקף

# data[].attributes.headline
סמ"ר אגם נעים

# data[].attributes.subject
סמ"ר אגם נעים

# data[].attributes.body
בת 20, משמרות, חטיבה 401

פרמדיקית בגדוד 52, נהרגה בקרב ברצועה, 17.9.2024

# data[].attributes.headline
עומרי למדן-צוות אלחנן

# data[].attributes.subject
עומרי למדן-צוות אלחנן

# data[].attributes.body
בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609[5] מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55[6] שוטרים ו־10[7] אנשי שירות הביטחון הכללי

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אריאלה שטרנבך מרסקי

# data[].attributes.attachment_link.title
״צוות אלחנן״ - תיעוד ראשון של החילוץ ההירואי מבארי