# data[].attributes.body
1.Latvija
2.Latvija yra šalis prie Baltijos jūros. Apie 98 % šalies teritorijos yra iki 200 m iki jūros lygio.
Šiaurės vakaruose krantus skalauja sekli Baltijos jūros Rygos įlanka.
3.Latvijos reljefą suformavo ledynmetis, kurio padarinys yra didžiausia šalies kalva 311 m aukščio Gaizinkelis. Kraštovaizdžiui būdingos moreninės kalvos (40 % teritorijos) su daugybe ežerų ir upelių, plati, mažai išraižyta pakrantės lyguma. Latvija yra Rytų Europos lygūmų šiaurės vakaruose. Kalvotos aukštumos kaitaliojasi su lėkštomis ir pelkėtomis žemumomis.Baltijos jūros  pakrante.
4.Latvijoje vyrauja vidutinių platumų klimatas, pereinamasis iš jūrinio į žemyninį. Sausio vidutinė temperatūra pajūryje nuo -2 °C iki -3 °C, rytuose -7 °C, liepos atitinkamai +16 °C ir +18 °C. Kritulių 550-800 mm per metus (~70 % vasarą). Daugiausiai jų iškrinta Vidžemės aukštumoje mažiausiai Vidurio Latvijos platumose.
5.Didelę dalį šalies dengia miškai (apie 40 % Latvijos ploto)51 % visų miškų yra pušynai. Jų daugiausia šalies vakaruose, pietryčiuose ir šiaurės vakaruose. Eglynai užima 17 %, o beržynai 21 % miško. Yra ąžuolynų, alksnynų,drebulynų.Pavieniui auga klevai, liepos, uosiai. Pievos užima 4 %, o pelkės 4,7 % Latvijos ploto. Labiausiai pelkėti šiaurės rytai.
anoma, kad pirmieji gyvūnai gyvenę Latvijos teritorijoje ledynmečiu buvo vabzdžiaii ir kiti bestuburiai. Pirmieji žinduoliai atklydę į Latviją buvo šiaurės elniai, kurie dabar gyvena tundroje. Šiek tiek vėliau pradėjo gyventi ir mėsėdžiai - rudieji lokiai,vilkai,polerinės lapės.
6.Gaujos nacionalinis parkas – Latvijos nacionalinis parkas Rygos, Cėsių ir Valmieros rajonuose. Teritorija 92 048 ha, 47 proc. teritorijos – miškai, administracinis centras Siguldoje. Dėl savo gamtos grožio neretai vadinamas Latvijos Šveicarija.
8.Įkurtas 1973 m. išsaugoti unikaliam gamtos paminklui – Gaujos upės slėniui, susiformavusiam traukiantis ledynams prieš 12 tūkstančių metų. Tai vienas didžiausių nacionalinių parkų Baltijos šalyse. Parko teritorijoje apie 500 istorijosir architektūros paminklų. Parke veikia lyno keltas per Gaujos upę, Siguldos bobslėjaus trasa. Per metus parką aplanko daugiau, kaip milijonas turistų.
Šaltiniai:https://lt.wikipedia.org/wiki/Latvijos_geografija

# data[].attributes.body
1.Islandija
2.Islandija yra vulkaninė sala, Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis, tačiau dėl kultūrinių priežasčių laikoma Europos  žemyno dalimi. Sala yra virš tektotinių plokščių sandūros ir karštojo taško, todėl joje yra nemažai ugnikalnių – Hekla,Katla,Askja, Grímsvötn.
3.
4.Islandijos klimatas laikomas jūriniu subpoliariniu. Šilta Šiaurės Atlanto srovė užtikrina mažus temperatūrų svyravimus ir santykinai šiltą klimatą.
5.Pagrindiniai vyraujantys augalai yra pelkiniai augalai, viržynai. Bet kadaise (X a.) Islandiją, puošė ir beržynų miškai, tačiau aktyvi žmogaus veikla ir sala užplūdusios avys sunaikino miškus. O dabar auga tik reti krūmeliai, kur ne kur žemaūgiai berželiai ir šermukšniai.tai yra vilkai, avys, poliarinės lapės, šiaurės elniai. Paukščiai su storomis plunksnomis tokie kaip, baltoji pelėda, baltoji kurapka, gaga. Bet vienas įdomiausių, bei gražiausių paukščių yra Islandinis bėgikas.
6.upės gauna pradžią iš ledynų, yra vandeningos. 3% teritorijos užima ežerai, jie yra ledyninės kilmės.
7.Tingveliras (Þingvellir) yra viena svarbiausių istorinių vietovių Islandijoje. Tingveliro nacionalinis parkas yra įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Tingveliro nacionaliniame parke galima aplankyti vietą, kur nuo 10 amžiuje rinkdavosi seniausias pasaulyje islandų parlamentas Altingas leisti įstatymų ir spręsti klausimų. Čia 1944 m. buvo paskelbta Islandijos nepriklausomybė.
8.Parkas yra virš Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tektoninių platformų sandūros. Jos kasmet viena nuo kitos nutolsta 2 cm. Čia galima apžiūrėti 40 metrų pločio plyšį, kuriame daugybė krioklių.Tingveliro nacionaliniame parke įrengti žygeivių takai, kurie vingiuoja pro žymiausias parko vietas.

Šaltiniai:http://gid.lt/geografija/islandija

# data[].attributes.body
1.Vengrija
2.valstybė Vidurio Europoje, neturi tiesioginio priėjimo prie jūros. Dunojaus dalija šalį į dvi beveik lygias dalis
3.Žemumų kraštas; iki 200 m virš jūros lygio pakilę 66 % šalies teritorijos, 200–400 m virš jūros lygio – 32 %, per 400 m virš jūros lygio – 2 %. Aukščiausias šalies kalnas Kėkešas (1 014 m virš jūros lygio); žemiausias taškas netoli Segedo (78 m virš jūros lygio)
4.Vidutinių platumų pereinantis iš jūrinio į žemynini didesnėje dalyje, vidutiniškai žemyninis rytuose. Oro masių pernašą iš šiaurės ir vakarų stabdo Karpatų ir Alpių kalnai. Karštos sausos vasaros; šilčiausias mėnuo rugpjūtis; dažnos sausros puštoje; feno efektas. Žiemos šaltėja rytų kryptimi; šalčiausias mėnuo gruodis. Rudenį vyrauja sausi giedri, pavasarį– drėgni orai.
5.Miškų daugiausia kalvų ir kalnų šlaituose – vyrauja ąžuolai, bukai, liepos, vakaruose skrobalai ir kėnai. Miestų parkams būdingi plataninai ir kaštonai. Rytinėje, pietrytinėje ir pietinėje šalies dalyse – miškastepė ir Vengrijos stepė puštaMiškuose veisiasi kiškiai, stirnos, elniai, lapės, šernai. Gausu paukščių – ančių, garnių, gervių, gandrų. Pelkėtose Tisos ir Dnojaus senvagėse ir salpose daug migruojančių paukščių..
6.Upės priklauso Juodosios jūros baseinui – Dunojus su intakais Tisa, Raba, Ipojumi, Šiju, Drava ir kt. Ilgiausia šalies upė kairysis Dunojaus intakas Tisa. Tisa ir tekanti Kroatijos pasieniu Drava į Dunojų įteka Serbijos ir Juodkalnijos teritorijoje. Daugelio upių krantai sutvirtinti pylimais (~4 000 km), tačiau potvyniai beveik kasmet.
7.
8.

Šaltiniai:https://lt.wikipedia.org/wiki/Vengrijos_geografija

# data[].attributes.body
1.Nyderlandai
2.valstybė Vakarų Europoje prie Šiaurės jūros.
3.Dvi pagrindinės topografinės savybės – Žemoji Olandija ir Aukštoji Olandija. Žemoji Olandija – šiaurinė ir vakarinė šalies dalys; vyrauja depresijos ir aukščiai iki 1 m virš jūros lygio; daugiausia moliai, durpės, jūrinės ir upinės sąnašos; poleriai ir upių slėniai, išraižyti kanalų, upių ir liekaninių ežerų. Aukštoji Olandija – pietinė ir rytinė šalies dalys; rytuose vyrauja smėlio kalvos – Torenbergas, Veliuvė, Tventė; pietuose klintys, mergeliai, priemoliai. Piečiausia dalis Limburgo aukštuma Ardėnų masyvo pakraštyje, dėl didelių santykinių aukščių ir gilių slėnių dažnai vadinama „Olandijos Šveicarija“.
4.Vyrauja Atlanto jūrinis su švelniomis žiemomis ir vėsiomis vasaromis dėl drėgnų oro pernašų nuo Atlanto. Dažni stiprūs vakarų vėjai.
5.Plačialapių miškų zona; natūrali augalija ir gyvūnija liko tik saugomose teritorijose. Nedideli ąžuolų ir bukų miškai išlikę Drentės ir Gelderlando provincijose; miškai sparčiai atsodinami. Būdingas kraštovaizdis – dirbamosios žemės plotai, pievos ir ganyklos, susiskirstyti kanalais.Aukštose kopų žolėse ir viržynėse sutinkama kiškių, fazanų kurapkų. Vedų jūroje gausų migruojančių paukščių.
7.
8.
Šaltiniai:https://lt.wikipedia.org/wiki/Nyderland%C5%B3_geografija

# data[].attributes.body
http://cdn.photonesta.com/images/demap.com.au/wp-content/uploads/2013/07/MJAA68_web-1024x576.jpg

# data[].attributes.body
1.Valstybė
2.geografinė padėtis
3.Reljefo ypatumai
4.kilmatas
5.Augalija ir gyvūnija(geografinės zonos)
6.Vidaus vandenys(upės,ežerai)
7.Saugomos teritorijos jų svarba.apsauga
8.Plačiau apie