# data[].attributes.body
Djengis blev født i 1162 og han døde d. 18. august 1227.
Djengis Khan var leder af det mongolske rige, som i øvrigt er det største rige der nogensinde har været i historien.
På 25 år erobrede Djengis mere land, end romerriget gjorde på 400 år.

Det var lige så stort som hele Afrika, USA, Canada, Mexico, central Amerika og De karibiske øer til sammen.

Djengis havde 6 søskende
Bekter, Khasar, Kachiun, Temuge, Temulun samt en halvbror ved navn Begutei. Temüjins mor hed Hoelun.

Djengis fik i alt 4 sønner og 6 døtre

Djengis forenede de mongolske stammer og skabte nutidens Mongoliet.
Han brugte alle de civiliserede regler, som fx man måtte ikke stjæle, du måtte ikke begå mord, eller endda svine i naturen. Han havde en lov om, hvis en soldat tabte en ting, skulle den bagvedgående soldat samle det op.
Mongolerne var meget miljøbevidste.
I Djengis rige havde man også religionsfrihed, så folk kunne tro på lige det de ville.

# data[].attributes.headline
                         Kina                                        Kapitel I                                    Erobring af staten Xī Xià

# data[].attributes.subject
                         Kina                                        Kapitel I                                    Erobring af staten Xī Xià

# data[].attributes.body
Djengis khan var en kriger og en erobrer, og på slagmarken var det nærmest almindeligt at kidnappe eller myrde fjenden. Han brugte helt andre former for  brutalitet i hans kampe.
Djengis første erobring var imod staten Xī Xià, når det så kom til de store byer, som var godt forsvaret blev det svært for Djengis at indtage dem. Især da det kom til byerne i Xi Xià staten, blev det meget sværere, men efter flere blodige kampe overgav Xi Xià sig i 1209.

# data[].attributes.headline
                          Kina                                       Kapitel II                             Grævlingens Gab 

# data[].attributes.subject
                          Kina                                       Kapitel II                             Grævlingens Gab 

# data[].attributes.body
Djengis ville nu erobre Jin Dynastiet,  både for at få rigdomme fra det nordlige Kina og for at tage hævn fra et tidligere nederlag. Djengis erklærede krig i 1211.
Djengis ankom til det nordlige Kina, men for at angribe kejser Wei, skulle Djengis og hans hær først forbi et bjergpas ved navn Grævlingens Gab.

Kejseren Wei havde hørt om Xi Xias overgivelse til de mongolske barbarer,
og han sendte derfor mange styrker fra de omkringliggende byer, ud til to tårne ved passet, for at forhindre Djengis angreb.

Kejseren Wei troede at det var umuligt at bestige bjerget og regnede derfor med at Djengis var nødt til at lede sine mænd igennem passet og lige ind i deres fælde.
Men en kinesisk forræder advarede Djengis om deres fælde gennem passet.
Derfor beslutter Djengis sig for at sende hans to brødre Khasar og Kachiun samt 4000 bueskytter, over bjerget, hvilket Wei ikke troede var muligt. De skød de kinesiske reservetropper, så de ikke kunne støtte hæren længere henne i passet.
Den kinesiske hær, med omkring 400.000 mand, var fire gange så stor som Djengis hær, men blev slået på grund af mongolernes overlegne taktik.
Den kinesiske general kunne ikke få kontrol og måtte derfor trække sig tilbage til byen Yanjing. (det nuværende Beijing).

# data[].attributes.headline
                            Kina                                       Kapitel III                       Belejringen af Yanjing

# data[].attributes.subject
                            Kina                                       Kapitel III                       Belejringen af Yanjing

# data[].attributes.body
I 1213 Ankom Djengis til Yanjing, som var Jin dynastiets hovedstad. Djengis hær var voldsomt udmattet efter slaget ved Grævlingens Gab.
Mongolerne slog deres jurter op udenfor byen.

Byens porte var lukkede og soldaterne opdagede den mongolske hær fra muren.

Yanjing var nu under angreb og Djengis havde hvad han skulle bruge for at affyre katapulter og andre angrebsmaskiner. Men på muren var der mange armbrøster som skød mongolernes katapulter i stykker, inden de kunne komme tæt nok på for at affyre.

Så Djengis måtte være tålmodig og sulte kineserne.
At angribe portene og være det rene selvmord. kineserne blev indenfor muren og overgav sig først i 1215.

# data[].attributes.body
Xī Xià ligger  nordvest for det nuværende Bejing.

Xī Xià var en by grundlagt af nomadestammerne "Tanguterne", og som styrede flere områder rundt omkring i kina.
Xī Xià eksisterede kun fra 1038 til 1227, da Djengis hær overtog hele Kina.

Jin var en nordkinesisk stat.

Hvordan angreb Djengis og hans hær?

Djengis og hans hær var strategiske i deres metode at angribe på.
De ville først sende en lille del af deres hær afsted, så det så ud som om de var en lille klan og et let bytte. Derefter ville de flygte og få deres modstander lokket med dem.
Nu ville hele Djengis hær komme frem og angribe fra alle sider og for det meste vinde slaget.

Ögedei Khan blev faktisk først storkhan 2 år efter Djengis død.
Ögedeis lillebror var nemlig midlertidig leder indtil Ögedei var klar til at blive udnævnt som storkhan.

# data[].attributes.headline
                     Khwarezm                                Kapitel I                                                     Khitai

# data[].attributes.subject
                     Khwarezm                                Kapitel I                                                     Khitai

# data[].attributes.body
Djengis' søn Chagatai og Jebe som var en mongolsk Hærfører ankom til Khitai med hvert deres tuman (en hær af 10.000 mænd) og besejre rigets leder Kuchlug og hans styrke på 30.000 mænd.

Kuchlug flygtede fra krigen.
Chagatai og Jebe fangede Kuchlug 400 kilometer væk fra Balasagun i år 1218, hvor de afhuggede hans hoved og hang det op i Khitai, for at vise hvordan det ville gå dem der satte sig imod den store Djengis Khan.

# data[].attributes.body
Djengis var den næstældste søn, af Yesugei, som var klanens leder.
deres klan hed Borgijin.
Da Djengis stadig var dreng blev hans far myrdet, af en nærtliggende
tatarklan. Derefter blev Djengis udråbt som leder over klanen, folk troede ikke han ville kunne klare alle udfordringerne i sådan en tidlig alder, så derfor forlod folk ham, inklusiv hans mor og søskende.

Han styrede klanen, med sin blodbror “Djamuka”. Det gik godt for deres klan, de havde vokset sig større og stærke, men det varede ikke længe før de blev uenige, omkring hvordan tingene skulle gøres i klanen.
Djengis troede på at alle med talent, uanset hvem de var og hvor de kom fra, kunne være en kriger, mens Djamuka troede på at kun dem der havde mad og grej skulle kæmpe.
Så de gik hver til sit og Djamuka rejste væk og startede en ny klan, som skulle gå hen og blive en værdig modstander.
Deres klaner kom først i kamp mod hinanden efter 2 år.
Djamukas klan var voldsomme og vandt slaget hurtigt.
De der kom til fange, blev henrettet på en virkelig grusom måde, fx flere af fangerne blev kogt levende.
Da Djengis fandt ud af det, blev han rasende og svor han ville tage hævn og aldrig ville tabe en kamp igen.
Flere år efter kom de i kamp igen, denne gang var Djengis hær klar og ville være brutale.
Denne gang havde hæren blevet trænet i at skyde med bue og pil, som kunne skyde 500 m. De ville derefter sætte ild til det yderste af pilene og sende dem aftes mod modstanderen.
Det var nemlig i denne kamp Djengis ville vise sine geniale metoder at gå i krig på.
Da Djengis og hans hær sendte pilene af sted, begyndte en del af hans hær og flygte og modstanderen ville følge efter. Men det var en klog strategi, fordi nu lavede Djengis hær et bagholdsangreb. Hele Djamukas hær blev udryddet undtagen Djamuka, som nåede at slippe væk.
Derefter blev Djamuka forrådt af sine to generaler og blev bragt til Djengis.
Djengis gav ham en ekstra chance til at være leder sammen med ham, men han afviste. Djengis tilbød ham derefter en værdig død, han accepterede.
Nu var hans klan endelig samlet under én leder.

Da Djengis gik hen og blev ældre, begyndte han og hans hær at erobre i hele Mongoliet og mange andre lande.

# data[].attributes.body
Ögedei Khan var Djengis søn og blev storkhan, da Djengis døde i 1229.

Ögedei havde ikke de samme ævner som sin far. Fx, Ögedei var bedre til det mere strategiske spil, stik modsat sin far, som var bedst til at kæmpe og være brutal.

# data[].attributes.headline
                    Khwarezm                                                Kapitel II                                                 Handlen

# data[].attributes.subject
                    Khwarezm                                                Kapitel II                                                 Handlen

# data[].attributes.body
Djengis sendte nu en besked til Shah Ala ad-Din Muhammad (Khwarezms' kejser) om et tilbud om at bytte varer, og Shahen accepterer.
I 1219 sendte Djengis en handelsambassade til Otrar (Provins til Khwarezm) for at handle, men Shah Muhammad var mistroisk overfor aftalen og anklagede dem for at være spioner hvor efter Shah Muhammads' fætter ,Inalchuq, halshuggede handelsambassade foran byens befolkning.

Djengis fik beskeden og tilkaldte sine tumaner og mongolske kriger og red mod Khwarezm, for at få hævn over Otrar.

# data[].attributes.headline
                   Khwarezm                                             Kapitel III                                         Inalchuqs' fald                   

# data[].attributes.subject
                   Khwarezm                                             Kapitel III                                         Inalchuqs' fald                   

# data[].attributes.body
Djengis' hær ankom til Otrar i 1219.
Hele byen blev først dækket af kasteskud fra katapulter og efter 5 måneder angreb den mongolske hær resten af byen, alle mennesker og dyr blev nedslagtet.
Inalchuq tilbød Djengis en kiste med sølv for at skåne ham, men Djengis smeltede sølvet og hælte det i hans øjne og ører.

# data[].attributes.headline
                    Khwarezm                              Kapitel IV                                                   Bukhara

# data[].attributes.subject
                    Khwarezm                              Kapitel IV                                                   Bukhara

# data[].attributes.body
Djengis og hæren på de omkrig 50.000 mænd rykkede længere ind i Khwarezm, men de gik lige uden om Samarkand hvor Shah Ala ad-Din Muhammad havde samlede hans hær på ca. 400.000 mænd.

Djengis og hæren red istedet til angreb imod byen Bukhara og ankom i 1220. Mongolerne sårede mange soldater, men borgerne havde hørt frygtlige ting om mongolerne i Otrar og begik derfor oprør mod soldaterne, og portene blev åbnet så de kunne komme ind og kæmpe imod de få soldater der var tilbage.

# data[].attributes.headline
                   Khwarezm                              Kapitel V                                              Samarkand                                                                               

# data[].attributes.subject
                   Khwarezm                              Kapitel V                                              Samarkand                                                                               

# data[].attributes.body
Djengis sendte tumaner mod Muhammads hær fra vest, syd og øst mens ham og mongolerne angreb mod nord, så de kunne tag den store hær bagfra. Muhammad regnede ikke med et angreb fra nord, da området nord for Samarkand var ørkenen Kyzylkum. Djengis søn Jochi og Jebe førte alle tumanerne fra vest, syd og øst til angreb, mens Djengis og mongolerne kom uventet fra nord. Muhammads hær blev omringet og Mohammed flygtede med et par soldater og sin søn Jalal ad-Din. Jede blev sendt efter ham og Mohammed døde i december 1220 på en lille ø i det Kaspiske Hav. Jebe og  fandt liget, men Jalal er stak af.
Efter ti dage slagtede de alle mennesker og dyr i Samarkand.