# data[].attributes.body
ענת אלון
לי אישית יש רומן עם הטלפון.
לעיתים אני לא יכולה להפרד ממנו, ולעיתים מתנתקת באופן מןדע לשעות.
אני לא יכולה איתו, אך לא יכולה בלעדיו.
אני מהדור של פעם ולכן כל היום בטלפון בתיק. למעט הפסקה שאני מציצה בו מה קורה בעולם הרחב.... ומחוץ לכותלי בית הספר.
לגבי התלמידים אני מתיחסת  באופן שונה לטלפון.
זורמת ומבינה את צורך השעה. מנצלת כל מדיה אפשרית וזה בור שאין לו תחתית.
גם בגונגל יש חוקים ולכן יש קווים אדומים .כשאני חושבת שלא מתחברים ,, אז לא!!!!! ולא קרה לי פעם אחת שהיה בנינו ויכוח.
סה"כ אני מנצלת את הטכנולוגיה ולא הי א אותי.

# data[].attributes.headline
שבי אברמוביץ

# data[].attributes.subject
שבי אברמוביץ

# data[].attributes.body
אין ספק שהטכנולוגיה והעידן הדיגיטלי מביאים למידה אחרת ושונה.
רמת הריכוז אצל כולנו יותר קצרה, ואנו נעשים יותר תלותיים בגלוסוב שמונח לנו על כף היד.
התלמידים משתעממים מלמידה הדורשת ריכוז רב או תרגילים ארוכים בעלי צורך לזיכרון תנועתי. מערכי השיעור שלי בנויים מהרבה תרגילים ומשימות קצרות המשלבים שימוש טכנולוגי כלשהו: הקרנת הרצאה, שימוש בטלפון לתרגילים, העברת מידע ועוד.
אם תלמיד משתעמם בשיעור אפשר לראות זאת מיד...הוא אבוד - בוהה בחלל ונראה אבוד ללא הטלפון הניד.
זאת מציאות חדשה וצריך ךקבל ולשלב אותה בתהליכי הלמידה.

# data[].attributes.body
בשיעורי בלט אני משתמשת בטלפון על מנת להשמיע את המוסיקה לשיעור. אני מכינה את הפלייליסט מראש, ומעבירה את הטלפון למצב טיסה כדי לא לשמוע התראות ולא להיות מוסחת, או להתפתות לבדוק איזה הודעה קיבלתי. לעיתים, אני רוצה לבדוק תרגיל מסוים עם מוסיקה אחרת, ומבטלת את מצב הטיסה כדי להפעיל את היוטיוב, ואז ההודעות זורמות לטלפון ואני צריכה להתאמץ להתעלם ולהמשיך כרגיל בשיעור.
גם בבית, אני משתדלת להרחיק את הטלפון ממני על מנת שאוכל להתרכז בילדים ובמטלות שעליי לעשות. כשאני משאירה את הטלפון בסביבה, אני פשוט הרבה פחות יעילה.

# data[].attributes.headline
אני מלמדת הן במגמת מחול והן במגמת תיאטרון. במגמת המחול מוטמע היטב האיסור על טלפונים בשיעור, ולכן בדרך כלל אין עם זה בעיות, אלא בשיעורים בהם התלמידים משתמשים בטלפונים לצורך מוזיקה, ואז אכן יש זליגה של העולם החיצוני פנימה.

# data[].attributes.subject
אני מלמדת הן במגמת מחול והן במגמת תיאטרון. במגמת המחול מוטמע היטב האיסור על טלפונים בשיעור, ולכן בדרך כלל אין עם זה בעיות, אלא בשיעורים בהם התלמידים משתמשים בטלפונים לצורך מוזיקה, ואז אכן יש זליגה של העולם החיצוני פנימה.

# data[].attributes.body
אני משתדלת לצמצם מצבים אלה ולהגדיר דרכי שמוש בטלפון.

במגמת התיאטרון, לעומת זאת, התלמידים נכנסים עם טלפונים, ומניחים אותם הפוכים על אדן החלון עד סיום השיעור. במקרים רבים, הם מתקשים לשלוט בדחף להפכם לרגע ולהציץ במה שקיבלו.
המצב הגרוע ביותר הוא של סטודנטים לחנ"ג בווינגייט, אותם אני מלמדת תנועה לגיל הצעיר. הם כמעט לא מסוגלים להיפרד מהטלפונים, עד לרמה שבשביל להעביר שיעור עיוני, אני מצהירה בפניהם שיקבלו את המצגת במוודל בתנאי שהם פעילים בלמידה, ואיש אינו נוגע בטלפון. ועדיין יש את המכורים שלא מסוגלים. אני חוששת שהדור שהם יגדלו - יהיה מכור אף יותר.
מילכה לאון

# data[].attributes.body
באחד הימים בדרך לבית הספר, קלטתי ששכחתי את הנייד בבית. תחושת החוסר אונים הייתה איומה. רשימת השמעה בנייד, הודעות "חשובות", תיאומים עם הילדים ועוד סגירת קצוות של כל מיני מחויבויות. הייתי בייאוש! לאט, לאט, מצאתי את עצמי מרפה ולוקחת נשימה עמוקה. הוצאתי את הדיסק הישן והטוב והעברתי יום לימודים רגוע ומחובר...

דוגמה עם התלמידות: באחד מהסמינרים עם התלמידות, ניסינו לארגן בלילה פעילות חברתית מלכדת ומהנה. התלמידות ישבו בחצי גורן בפינת הישיבה, כל אחת עם הנייד האישי.  האווירה הייתה  רגועה, אך מנותקת ומנוכרת. מצאתי במטבח מגש מכסף, עברתי בין הבנות וביקשתי באופן מלכותי שהניח את הנייד על "מגש הכסף". להפתעתי הן שיתפו פעולה ואף ביקשו שאספור על מנת לוודא שכל הניידים על המגש. הוצאתי את הערימה לחדר אחר, ומאותו הרגע האווירה התחממה, הריכוז ושיתוף הפעולה היו ב-100% שיחקנו משחק חברה שיצר קירבה, היכרות והמון צחוקים. תענוג.

# data[].attributes.headline
גל בר תור רינגל

# data[].attributes.subject
גל בר תור רינגל

# data[].attributes.body
בסטודיו, אני ממש מקפידה לא להשתמש בפלאפון כשאני מלמדת כי אני יודעת שבמידה ואראה הודעה וכדומה, זה יפריע לריכוז שלי באופן חד משמעי. כמו כן, אני חושבת שעלינו להוות דוגמא אישית לתלמידים ובעניין הזה אנחנו לא שונים מהם...
בנוגע לתלמידות, הפלאפונים שלהן חייבים להיות בתיק על שקט, אבל תמיד יש את אלה  שבהפסקת שתייה לדוגמא לא מתאפקות והולכות לבדוק אם ראש הממשלה התקשר אליהן, מיותר לציין שאם הוא התקשר אז כבר קשה להחזיר את הריכוז שלהן חזרה לשיעור ומכאן תהליך הלמידה הרבה פחות אפקטיבי.
מצד שני, בשיעורי קומפוזיציה כשהן מתנתקות באופן טוטאלי מהפלאפון ומתמסרות לשיעור הן חוות חיבור והעמקה לעצמן ולנעשה בשיעור, והלמידה הופכת ליעילה ומשמעותית.

# data[].attributes.headline
רויטל בית און צור 

# data[].attributes.subject
רויטל בית און צור 

# data[].attributes.body
באופן אישי, אם אני צריכה להתרכז ולכתוב מטלה שדורשת ריכוז לטווח ארוך , אני מנסה להרחיק את הנייד ממני , אפילו לחדר אחר, על מנת לשמור על ריכוז. במהלך שיעור מאוד משתדלת להניחו בצד, גם כדי  לשמש דוגמה לתלמידות.
חייבת לציין שהשנה יותר משנים עברו, הבנות מצליחות להתנתק מהנייד בזמן שיעור ולהכניסו לתיק ולהשאירו במלתחות ( בזמן שיעור מעשי ) ולאחר 2 בקשות שלי הוא נכנס לתיק בזמן שיעור עיוני.
היו מקרים שהנייד נשאר הפוך על השולחן וזה גרם לתלמידה להתעניין בו ואף להגיב , זה גרר הערה שלי והפסקה ברצף השיעור ....
השנה עד כה התלמידות מצליחות יפה להתנתק ממנו , לדעתי יש השפעה לכך שבבי"ס יש יותר אכיפה של נושא הרחקת הנייד בזמן השיעור.

# data[].attributes.headline
בשיעורים הנייד שלי על שקט. לפעמים אני קוראת הודעות, לעיתים רחוקות גם עונה (כשזה נראה לי דחוף). משתדלת לעשות זאת באופן כמה שפחות גלוי לתלמידים.

# data[].attributes.subject
בשיעורים הנייד שלי על שקט. לפעמים אני קוראת הודעות, לעיתים רחוקות גם עונה (כשזה נראה לי דחוף). משתדלת לעשות זאת באופן כמה שפחות גלוי לתלמידים.

# data[].attributes.body
כשאני עוסקת בעבודתי בבית, נוכחות הנייד מאד מפריעה, בדיוק כמו שהמחקרים מראים. מרגישה שהריכוז שלי נפגע והיכולת לבצע טוב את המטלות שלי קטנה. עוד לא ניסיתי אף פעם לעבוד כשהנייד מחוץ לחדר. אני צריכה להתחיל לעבוד כך...

לגבי התלמידים, בשיעורי תיאטרון-מחול משום מה יש פחות משמעת לגבי השימוש בטלפונים מאשר בשיעורי מחול (באופן כללי אני חווה שהמשמעת שונה בשני סוגי השיעורים). הניידים אמורים להיות על שקט בתיקים שבחדר ההלבשה. אבל לפעמים אני תופסת תלמיד עם טלפון בכיס, או תלמידים שיצאו ״לשירותים״ ונתקעו בחדר הלבשה לבדוק הודעות... כמו כן תלמידים מטעינים טלפונים בחדר שבו מתקיים השיעור, ומדי פעם מציצים, או שלא משתיקים את הטלפון ומדי פעם שומעים צילצולי התראות.
כל הדברים האלו מסיתים את תשומת הלב מהשיעור.

קרן הופמן (לא הצלחתי לכתוב את השם למעלה...)

# data[].attributes.headline
שירה ביבר ששו

# data[].attributes.subject
שירה ביבר ששו

# data[].attributes.body
בשיעור הנייד משמש גם כשעון ואני מוצאת את עצמי לא פעם מציצה על השעה ומגלה שקיבלתי הודעות/ שיחות וכו'.
אחת הדרכים בהן אני נעזרת כדי שהריכוז לא יעלם היא בזמן השיעור לסגור את האינטרנט (הכנסת נתונים לנייד) כדי לא להיות מוסחת.
בשיעורי המעשיים יותר קל לא להיות מוסחת דעת כיוון  שאני פעילה ולא נוכחת ליד הנייד.

# data[].attributes.body
כמובן שחווית חוסר הריכוז כשהטלפון נוכח היא מוכרת ביותר. כשאני בזמן עבודה על המחשב ואיני מניחה את הטלפון  בחדר אחר  אני עובדת במורה הרבה פחות יעילה ואפקטיבית. אני נהנית מהסחות הדעת של הטלפון ומחכה  כל הזמן שיהיה משהו דחוף שאוכל להתעסק בו במקום במטלה עליה אני עובדת.

במהלך השיעורים אין שימוש של התלמידות בטלפונים. יש מטלות בשיערי קומפוזיציה עליהן אני שולחת הוראה או הסבר בווטסאפ, וקישור רלוונטי לסרטון, או לקובץ. כך שיש שימוש בטלפון בתקשורת בנינו אבל רק אחרי השיעור.

# data[].attributes.headline
רעות וינברגר

# data[].attributes.subject
רעות וינברגר

# data[].attributes.body
גם אני אעיד על עצמי, שכאשר הנייד זמין או נמצא ב"זווית העין", הפיתוי להתחבר, לבדוק הודעות גדל ומתחזק.
הנוכחות הגלויה שלו מזמנת עיסוק ובריחה מה"כאן ועכשיו".
לעיתים אני משתמשת בנייד שלי על מנת להשמיע קטעי מוסיקה (במקרים בהם אני צריכה מוסיקה שאין לי על מכשיר ההשמעה שלי, או שהוא לא עובד...). במקרים אלו אני מרגישה כיצד זה משפיעה ולעיתים מסיח את דעתי, מהשיעור.
לכן אני משתדלת לדאוג ולהעלות מוסיקה למכשיר ההשמעה שלי מבעוד מועד ולא להסתמך על האינטרנט, והשמעת המוסיקה ישירות מהנייד שלי.

# data[].attributes.body
באשר לנאמר בסרטון - לדעתי כבר היום הטכנולוגיה היא בלתי נפרדת מאיתנו. לכן זה יהיה אבסורד לא להתייחס אליה באופן טבעי ושזור בכל תחומי החיים. יחד עם זאת צריך לעשות זאת במינון הנכון שהטכנולוגיה לא תחליף תקשורת בינאישית (עד כמה שאפשר).
שחרור הורמון הדופמין בעת השימוש הטכנולוגי אכן מסביר את העידן שבו אנו חיים - "עידן האינסטנט". הכל מיידי ובעוצמה גבוהה.
אני אעיד שבעבודתי יש לי מכשיר נייד ללא כרטיס סים, אשר משמש אותי למוסיקה, וככלי עבודה בכיתה. ובמכשיר האישי שלי אני משתמשת במקרי הצורך (בכנות אני פשוט שומרת עליו), ולעיתים אף משתפת את תלמידיי - "אני מתקשרת למורה X לשאול מתי להגיע ל.. " וכד'. כך שאני לא מרגישה שהוא מסיח את דעתי לרוב, אלא משרת אותי.

# data[].attributes.body
אני יכולה להעיד שבאופן אישי, הנייד ....
קיבלתי הודעה. הפסקתי לכתוב ובאמת לקח לי זמן להתחבר שוב לכתיבה ולמחשבה על התשובה.
אמיתי!
במהלך שיעורים הנייד שקט ואינו מסיח את דעתי. גם התלמידים מגיעים אליי ללא הנייד כלל . כאשר אני מעבירה שיעורים בכיתה, אני מזהה התעסקות יתר חשודה בתיק, אך כמו שכמה ציינו כאן: זה עולמם. הניתוק מהדבר המרכזי בחייהם , ע כך הם יעידו, כל כך לא טיבעי להם שרק המחשבה הזו גורמת להם סטרס.
שילוב נכון של הטלפונים החכמים במהלך יום הלימודים הוא בעיניי הראוי והאפקטיבי ביותר.

# data[].attributes.headline
אורית קן דרור שנער

# data[].attributes.subject
אורית קן דרור שנער

# data[].attributes.body
בעיניי זה מצחיק שבו זמנית הנאה מתערבבת עם סטרס.   הקושי של התלמידים להתנתק מהטלפונים משפיע על היותם בבית ספר.  כשהם עסוקים בטלפון הם פיזית בשיעור אבל מנטלית במקום אחר לגמרי.   התנסתי במספר פעיליות מתוקשבות שיצר משרד החינוך. התלמידים הראו יותר השתתפות ואכן ביצעו את המטלה אבל הרצון שלהם לסיים אותה מהר יותר על מנת "לשחרר" את הטלפון ולחזור להודעות היה גדול יותר.
החשש הגדול ביותר לדעתי זה שאיבדנו את היכולת לדבר אחד עם השני, להביט אחד לשני בעיניים. אם ההשפעה ההורמונלית התחילה בהנאה והסטרס מה היא תהיה בתחום של אהבה ותקשורת בין אישית?

# data[].attributes.headline
נורית דוידסון

# data[].attributes.subject
נורית דוידסון

# data[].attributes.body
אין ספק שיש לתלמידים קושי להתנתק כדי להתחבר לשיעור. גם כאשר אני מבקשת להשאיר את המכשירים במצב שקט בתיק, אני נתקלת בתגובה של הרחקת המכשיר בלבד, או במקרה הטוב יותר הפיכתו על השולחן. רק לאחר התעקשות מצידי, הניידים מוכנסים לתיקים ואז ללא ספק מתקבלת שעת למידה משמעותית יותר. מצידי, אין לי בעיה להתנתק לשעה מהנייד אך העבודה שלי בעיקר בשיעורים המעשיים, משתמשת בנייד כנגן מוסיקה ואז אני חשופה להודעות המתקבלות. לרוב מצליחה להתעלם אך במקרים מסויימים מודה שלא.
עם זאת קיום שיעורים בשיתוף הטלפון כשהשימוש בטכנולוגיה תורם לשיח ולנושא עצמו, כגון חידוני quizizz/google docs וכד׳, מסתברים כשיעורים מוצלחים מאד, זוכים לשיתוף פעולה מלא מצד התלמידות ולהנאה רבה. לכן עדיין אני בעד שילוב הסמרטפונים בשיעורים, אם כי במינון נכון.

# data[].attributes.body
גם אני אעיד כי כשאני נאלצת, לצרכי העבודה להשאיר את הנייד פתוח- בתקופות של הפקות או אירועים חשובים- יכולת הריכוז שלי נפגעת. אני מרגישה שקשה לי למנוע התייחסות להתראות שונות. ברור שכך גם אצל התלמידים. כששילבתי עבודה עם הטלפונים בשיעור- הדבר גרר באופן בלתי נשלט התייחסות להתראות ועניינים אחרים שהפחיתו את הריכוז בנושא.

# data[].attributes.body
כשאני מלמדת הטלפון שלי תמיד על מצב שקט ואיני מסתכלת בו, אך מאחר ואין לי שעון, כאשר בסטודיו אין שעון, אני בודקת את השעה בטלפון...ואז רואה שהגיעו הודעות או שיחות...ויש איזשהו אי שקט עד שהשיעור מסתיים. דבר נוסף הוא, שכאשר הנייד נמצא מול העיניים, הוא מושך תשומת לב תמידית, גם כאשר הוא שקט ולא ניגשים אליו.

# data[].attributes.headline
נדיה ברקוביץ' פופ

# data[].attributes.subject
נדיה ברקוביץ' פופ

# data[].attributes.body
אני חושבת שזה ממש נכון לגבי כל אחת מאיתנו המורות... הסחת דעת ברגע הצפצוף הקטן, הדאגה אולי משהו קרה וחייבים אותי דחוף...ואת מוצאת את עצמך רצה לבדוק תוך כדי ממשיכה להסביר לתלמידות את התרגיל. ותחושת הקלה כשאת רואה שזו רק הודעה מHylio המזמין אותך לעוד טיסה.

# data[].attributes.body
אני תמיד נוהגת להשתיק את הנייד לפני השיעור ולא לגעת בו עד ההפסקה. במקרים נדירים כשאני שוכחת לשים אותו על שקט ופתאום באמצע השיעור שומעת צליל של הודעה כלשהי שהתקבלה, אני מרגישה שאני נמצאת בחוסר מנוחה עד הצלצול, כשסוף סוף אוכל לבדוק מה וממי קיבלתי.

# data[].attributes.body
כסגנית מנהלת אני מקפידה להשתיק את הנייד לפני השיעור ולהכניס אותו לתיק, אחרת הוא ממש מפריע לי למהלך השיעור ולעבודה עם התלמידים. לעיתים בגלל מצבים מיוחדים אני נאלצת להשאיר אותו על השולחן וזה ממש גורם שיכול לפגוע בתהליך השיעור.גם בשיעורים בהם אני לומדת הנייד תמיד שקט וסגור אחרת אני מוסחת.

# data[].attributes.body
אני יכולה להעיד על עצמי כשהסמארטפון מונח מול העיניים שלי רמת הריכוז, התגובה למתרחש בכיתה, המודעות פוחתים. וכאשר הוא מונח בתיק אני מסוגלת להיות קשובה יותר למתרחש ולהיות נוכחת, סבלנית, לתת תשובות ממוקדות, חדות.