# data[].attributes.body
Riber pertany a la primera generació d’autors de l’Escola Mallorquina. S’entén per Escola Mallorquina un fenomen literari específicament mallorquí, una escola estètica circumscrita al gènere poètic, que coincideix amb el Noucentisme en el classicisme. Cal destacar que en els autors illenc, predomina l’escena rural

CARACTERÍSTIQUES ESCOLA MALLORQUINA I LLORENÇ RIBER

1. La PULCRITUD DE LA PARAULA, ha de tenir una música fàcil, amable i perceptible sense esforç.

2. El PAISATGE COM A ÚNIC TEMA, deixant-ne fora d’altres com l’amor o la inquietud religiosa. El to expressiu és voluntàriament menor i mesurat

# data[].attributes.headline
COMENTARI DE TEXT: la minyona d'un infant orat

# data[].attributes.subject
COMENTARI DE TEXT: la minyona d'un infant orat

# data[].attributes.body
TEMA:

Descripció del seu estimat poble.

TÍTOL:

Campanet, un troç agafat del cel.

INTENCIÓ DEL TEXT:

Poder fer arribar als lectors la bellesa del seu poble.

RESUM:

En obrir els ulls va veure un respatler de muntanyes i un onatge de turons amb una cabellera de pins. En la llunyania, un poblet en una muntanyola. No vol dir el nom del seu poble ja que es sabrà al pas dels anys.

ESTRUCTURA:

1a part: explica que descriurà

2a part: descriu el poble del més general al més proper

3a part: no vol dir de quin poble xerra, però dona pistes sobre aquest.

FIGURES RETÒRIQUES (Metàfores)

Respatler de muntanyes

Cabellera de pins

Vestida d’amatlers

Les nou colomes d’argent

Somrís nacrat de la mar llunyana

Pobra com un parell d’orollenes

# data[].attributes.body
La minyona d'un infant orat:

I ara us vull dir quines foren les primeres coses que varen veure aquests mos ulls tranquils, que feren la meva riquesa única, en obrir-se damunt una de les belles contrades de la terra. Primerament, un respatler de muntanyes blaves i altres, tan blaves i tan altres que llurs cims se confonien i s'esblaimaven en la fraterna blavura del cel. Després, un onatge de turons suavíssims, amb cabellera de pins que anaven en rost a morir en la planura granívola, vestida d'ametlers, de figueres i de garroverals. Una trama de caminois bruns i fressats que anaven a perdre's com rierols eixuts i torts en la carretera reial, igual i blanca. En la llunyania, muntanyoles tapades de verdor; damunt cada muntanyola, un poblet; damunt cada poblet, torterolets de fum; entre els torterolets de fum, un campanar; i entorn de cada campanar, al cap-al-tard i al matí, les nou colomes d'argent que canten l'Ave Maria. I a mà esquerra, per un freu que fan les muntanyes, el somrís nacrat de la mar llunyana. No vull dir el nom de mon poblet nadiu. Si ho pac, prou que l'aclarirà la tafanera posteritat . Només vos diré que el seu nom és alegre i festós com el so argentí d'una campaneta. Sabreu, doncs, que un cap-al-vespre de juny de l'any 188..., dins una casona baixa gairebé aferrada a la robusta i noble paret de l'església parroquial, a la plaça mateixa de la vila, una parella de casats novells, alegre i pobra com un parell d'orenelles, acomodaren llur niu de fang i de palla.

# data[].attributes.body
https://www.escriptors.cat/autors/riberll/pagina.php?id_sec=2910

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=iY-eEpUZeIk

# data[].attributes.body
Campanet 1882-1958

# data[].attributes.body
BIOGRAFIA:

Va néixer a una família modesta.

1892, inicià els seus estudis a l’Escolania de Lluc, on poc després ingressà al seminari de Mallorca.  El sacerdoci li permeté introduir-se en el món de les lletres. Allà es va dedicar a la poesia i va ser deixeble directe d’Antoni Maria Alcover.

Va ser poeta, traductor i prosista, gènere en què destacà. Hereu directe de l’humanisme i del classicisme de Costa i Llobera.

1904 obtingué els Jocs Florals de Palma i Barcelona.

1906 fundà la revista “Mitjorn” i participà en el Primer Congrés Internacional de la Llengua Catalana. Col·laborà en la revista “Catalunya,” capdevantera del Noucentisme.

1910 fou proclamat Mestre en Gai Saber.

Va viure a Barcelona des del 1913 fins l’esclat de la Guerra Civil. També visqué a  Madrid, on s’instaurà després de la postguerra El 1927 fou representant de Mallorca a la “Real Academia de la Lengua Española”. En aquell temps, manifestava una actitud de rebuig del món català i es dedicà a la traducció i a la divulgació de llibres històrics en castellà.