# data[].attributes.body
Vi anser att IS är ett hot mot demokratin i Sverige. NMR är ett lika stort hot mot demokratin. Vi vill inte att historien ska upprepa sig, men då måste vi ta ställning och bryta tystnaden. NMR är Sveriges nya IS.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det börjar med en tjutande siren, nästan som från ett flyglarm som studsar mellan husväggarna i Ludvika. Barnen på Lorensbergaskolan skyndar fram till klassrummens fönster för att se vad som händer där ute.

De ser ett grönt rökmoln från en rökfackla, en sådan där som fotbollssupportrar gärna bränner av på läktaren. Elever som har rast väller ut på skolgården och möts av personerna som står uppradade där på trottoaren, precis på rätt sida gränsen till skolans område.

De är sex män i mössor och likadana svarta jackor som vecklar ut en stor banderoll med uppmaningen "Svensk ungdom slå tillbaka!". En man som kallas Nicke lyfter megafonen:

- Vi som står här i dag kommer från Nordiska motståndsrörelsen! För två veckor sedan blev en skolkamrat till er oskyldigt misshandlad av en rasfrämling. En person som inte hör hemma här i Norden. Era rektorer vill att problemet ska kramas bort. Vi uppmanar er att försvara er, ropar han och höjer rösten ytterligare:

- Slå tillbaka!

Några 15-åriga killar närmar sig nyfiket, med neddragna kepsar och alldeles för lite kläder för det kalla decembervädret.

***

Nordiska motståndsrörelsen, NMR, beskrivs som Sveriges våldsammaste nazistorganisation. Den inre kärnan utgörs av något hundratal medlemmar där en stor andel är dömda för brott som hets mot folkgrupp, våldsamt upplopp och misshandel. Gruppen har också kopplats till tre bombdåd i Göteborg vintern 2016-2017. I ett PM från Säkerhetspolisen beskrivs hur de sedan starten 1997 förespråkat väpnad kamp och revolution. Medlemmarna har enligt Säpo en fascination för skjutvapen och går ofta beväpnade med kniv.

Sedan några år tillbaka har den våldsamma gruppens ledning valt att göra Ludvika kommun till sitt hem. Ingen vet säkert varför, kanske är det bara billigt och praktiskt. Oavsett vilket så har gruppen satt sin prägel på samhället.

Inför resan till Ludvika frågar jag Lorensbergaskolans rektor Göran Törnqvist om några lärare kanske vill vara med på intervjun.

- Jag kan kolla, men de är lite rädda en del, säger han tveksamt över telefon.

- Det är det jag blir så irriterad över, att man krymper och backar. Men de marscherar ju här på gatorna i stan och säger att "vi är här nu, vi vaktar Ludvikabornas gator". Det är helt absurt.

Det har gått över två månader sedan Nordiska motståndsrörelsens aktion utanför hans skola. Sedan dess har jag försökt få skolan att ta emot oss. Hälften av rektorerna i en enkätundersökning som DN har gjort berättar att de tvingats hantera extremister som velat sprida propaganda på skolan. I Ludvika har det utbredda problemet ställts på sin spets.

Det är en så otroligt stark, mörk makt som håller på att nästla sig in i det här samhället.

Men rektorn, och hans chefer på kommunen, har tvekat. Nordiska motståndsrörelsens aktivister står ofta inne i centrum och delar ut flygblad eller gör tv-enkäter med förbipasserade som artigt svarar på bedrägligt oskyldiga frågor om tiggeri, julafton och svenskhet. I kommunfullmäktige sitter gruppens talesperson Pär Öberg som kuppades in på ett SD-mandat i valet 2014.

Kommunen är orolig att mer uppmärksamhet kring Nordiska motståndsrörelsen ska göra problemet värre. Men Göran Törnqvist har till sist bestämt sig för att prata.

- Det kostar på, jag vill inte att min familj ska bli utsatt. Men det måste finnas en gräns. Det är en så otroligt stark, mörk makt som håller på att nästla sig in i det här samhället.

***

Upprinnelsen till händelsen på skolan är ett bråk mellan elever. En pojke med svensk bakgrund bråkade med en flicka från Somalia. Det var en sådan där händelse som högstadieskolor är vana vid att hantera, jobbigt för de inblandade men utan större dramatik. Men ett äldre syskon till flickan kom till skolan och slog ned en pojke som inte hade något med bråket att göra.

Lokaltidningen skrev en artikel om misshandeln som fångades upp av Nordiska motståndsrörelsens propagandaorgan Nordfront.

"Högstadieelev misshandlades av rasfrämling - lärare ska krama bort problemet."

Det var i början av december. Några veckor senare står alltså nazisterna plötsligt där utanför skolan med sin gröna rök, tjutande siren och banderollen som uppmanar till raskrig.

Strax efter de första barnen kommer Madelene Goldmann ut på skolgården. Hon har jobbat som lärare i 18 år och precis blivit vice rektor på Lorensberga. Kolleger och elever kallar henne för Madde, men för Nordiska motståndsrörelsen är det släktnamnet som är det viktiga. De riktar kameran mot henne och zoomar in.

- "Goldmann", säger en av nazisterna med överdriven betoning av det judiska namnet:

- Hon står där borta med klänning, blonderat hår och glasögon. Hon är en av dem som är helt klart svenskfientlig, säger han och räknar upp vad hon gillat på Facebook.

I efterhand är det vad som skrämmer Madelene Goldmann mest. Att de verkade ha så bra koll på henne och vem hon är. När hon lyssnar på nazisternas podd hör hon hur de diskuterar vad hon tog upp i undervisningen för fem år sedan.

Hennes chef Göran Törnqvist ropar tillbaka henne och några elever följer med henne in på skolan.

- Telefonen börjar ringa direkt med oroliga föräldrar som undrar vad som händer. Det är någon pappa som säger till mig "Madde vilka är det som står där, är det snorungar?". Nej, det är ju inte det. Det är vuxna karlar.

En av nazisterna står och småpratar med den nyfikna klungan elever som samlats vid Nordiska motståndsrörelsen. Han säger att det är viktigt att stå upp för varandra och försvara sig.

- Trots deras lögner ska ni veta att allting vi gör, det gör vi för er. För oss. Det är vårat land, det är ingen som ska komma här och köra med oss. Det är vi som bestämmer här.

- Nu kommer rektorn, säger en elev.

Göran Törnqvist tar ett djupt andetag och hälsar så avslappnat han bara förmår. Han försöker övertala eleverna att följa med in men flera av dem är motsträviga. Pressad av nazisternas frågor och deras filmkamera vänder han sig till barnen som står kvar.

- Ska ni med eller står ni för det här eller?

- Ja, jag står för det, säger en pojke som inte kommit i målbrottet.

- Okej, säger rektorn, vänder sig om och lämnar några av barnen bakom sig med nazisterna. När polisen kommer några minuter senare har männen redan försvunnit.

***

Vi träffas på rektorernas kontor en dag i mitten av mars. Göran Törnqvist suckar när jag tar upp den där korta kraftmätningen med eleverna som ville stå kvar.

- Ja... någonting brast där. Jag blev otroligt rädd och orolig just då, samtidigt som jag ska försöka hålla mig cool. Jag inser att ja, de har faktiskt de här idéerna och här och nu kan jag inte göra någonting. Jag kan inte vinna.

De omvänder huvudet på osäkra ungdomar. Läget är allvarligt.

Samma dag som vi besöker skolan har Nordiska motståndsrörelsen skrivit en ny artikel, och antytt att det snart kan bli ett besök på Ludvikas andra högstadieskola. Under tiden som vi gör intervjun sätter någon upp flygblad med nazisternas propaganda på skolgården.

"En röst på oss är inte bara ett långfinger utan en hel knytnäve i ansiktet på etablissemanget."

De två rektorerna är oroliga över att folk i Ludvika inte verkar förstå hur allvarligt läget är. Madelene Goldmann beskriver hur en elev som tidigare anförtrott sig till henne säger att hon inte längre går att lita på. I stället har eleven lyssnat till nazisternas propaganda om att personer som heter Goldmann vill styra världen.

- Det barnet har klivit bort från oss.

De har försökt få politiker att lyssna, men upplever att det finns något - är det naivitet eller rädsla? - som gör att de riktigt kraftiga reaktionerna uteblir.

Nya Ludvika Tidnings reporter var på plats efter aktionen och intervjuade rektorerna, men det blev ingen artikel. När jag ringer och frågar chefredaktören Carl-Johan Bergman säger han att det beror på vanlig nyhetsvärdering. Kanske var det en felbedömning, säger han och får medhåll från rektorerna.

- Nazisterna håller på att värva unga människor på stan var och varannan lördag. De omvänder huvudet på osäkra ungdomar. Läget är allvarligt, säger Göran Törnqvist.
Har ni elever som är radikaliserade?
- De är på väg, helt klart. Jag tror fortfarande att vi kan få tillbaka dem, men då måste vi jobba mer målmedvetet. Annars kommer nazisterna att lyckas.

Vi kan inte bara backa och backa och inte säga någonting i hopp om att de ska hålla sig lugna.

Efter demonstrationen utanför skolan har Madelene Goldmanns släktingar fått telefonsamtal från okända personer. De två rektorerna har gått runt med överfallslarm och väktare har kört bevakningsronder vid deras hem. De tror inte att grannarna eller elevernas föräldrar förstår situationen.

Göran Törnqvist och Madelene Goldmann möter kolleger som är rädda för att ta vissa diskussioner i klassrummet eftersom de inte vill stöta sig med nazisterna.

- Vi kan inte bara backa och backa och inte säga någonting i hopp om att de ska hålla sig lugna, säger Göran Törnqvist.
Har Ludvika varit för accepterande mot NMR?
- Ja, det är väl därför det blir ett näste här, säger Madelene Goldmann.

- Ja, jag läste om han Konsumhandlaren i Sunnansjö som i stort sett blivit kompis med dem. De legitimerar nazisterna, och jag köper det inte, säger Göran Törnqvist.

***

Vi har parkerat bilen på baksidan av den gamla Konsumbutiken (i dag Coop) i byn Sunnansjö. Det är här och i de små samhällena runtomkring som Nordiska motståndsrörelsens ledning satt bo. Nyligen försökte de köpa loss nykterhetsrörelsens gamla lokaler i byn, men stoppades av kommunen. Sunnansjö med 700 invånare har blivit rikskänt som byn där nazisterna bor.

Ut ur butiken kommer en man med runda solglasögon och hästsvans. Han heter Johan Hagberg, anställd på butiken och fram tills nyligen ordförande i Sunnansjös byalag. Vi följer med honom hem till hans lägenhet i byn.

Byalag finns över hela landet och brukar syssla med saker som vårstädning, midsommarfirande, och julmarknader. I Sunnansjö tog byalagets ordförande på sig uppdraget att hantera en nazistisk organisation som enligt Säkerhetspolisen har förmåga att begå terrorattentat.

- Vi bjöd in dem till att prata med oss. Sunnansjö har varit väldigt förskonat från klistermärken, flygbladsutdelning och sådana grejer. Det kan bero på att vi sträckte ut en hand. Vi blev inte bundis och bästis, men vi fick någon sorts respekt för varandra.
Har du tänkt på att ni kanske har skyddat Sunnansjö, men samtidigt gett dem en trygg bas som hotar andra?
- Ja, visst, så kan man nog se det.

Vi sitter inne i hans vardagsrum men det är först nu som Johan Hagberg tar av sig solglasögonen för att trött gnugga sina ögon.

- Visst. Så är det, säger han.

Det har gått fyra år sedan det första mötet med NMR och det är tydligt att den tidigare byordföranden brottas med något. Inför intervjun ville han först vara anonym, men när jag och fotografen Magnus Hallgren dyker upp säger han direkt att han vill stå med namn och bild i tidningen.

- Jag frågade mina barns mamma. Hon sa att "du gör du som du vill, för även om du är anonym så ändrar inte det min hudfärg". Där och då bestämde jag mig för att vi gör det på riktigt.

Det här är någonting som gnager i mig varje dag.

Han avbryter sig och skyndar in i ett annat rum. Kommer tillbaka med en tidning från Nordiska motståndsrörelsen i handen.

- Det här är någonting som gnager i mig varje dag, säger han och börjar läsa högt ur propagandabladet.

"Motståndsrörelsen kommer upprätta ett statligt institut som kommer arbeta effektivt genom att med moderna genetiska profileringar rasbedöma samtliga människor som fått svenskt medborgarskap efter 1975, och deras efterkommande."

Han betonar de sista tre orden.

- Det här gör att jag blir direkt inblandad eftersom jag har två stycken små barn som de anser vara rasfrämlingar. Därför kan jag inte sluta med det här.

Hur kan någon vara förvånad över att nazister vill utvisa personer som de inte anser är svenska? Johan Hagberg säger att det fanns en okunskap i byn och kommunen. När nazisterna flyttade in hamnade fokus i stället på en flyktingförläggning som öppnade samtidigt, och som innebar snabba och synliga förändringar på byn. Nu är flyktingarna borta, men nazisterna är kvar.

- Jag kastades in i någonting som jag inte hade en jävla susning om vad det var helt enkelt. Jag visste inte hur det skulle bli, säger Johan Hagberg.
En del säger att Ludvika har varit naivt.
- Ja, det skulle jag vilja säga också. Med facit i hand var väl jag också det i början. Hade jag vetat det jag vet i dag så hade jag inte sträckt ut ett lillfinger ens.

Både Säkerhetspolisen och andra bedömare säger att Nordiska motståndsrörelsen blir allt mer aktiva. Gruppen märks inte bara när de åker till Stockholm eller Göteborg för att demonstrera och slåss. Antalet aktiviteter i Dalarna som kopplats till NMR har mer än fördubblats mellan 2013 och 2016. Siffrorna för 2017 är inte färdigställda, men inget tyder på att nazisterna blivit mindre aktiva.

Om man normaliserar det här så kommer vi att ha jätteproblem i riksdagsvalen om 16 eller 20 år.

När NMR demonstrerade under första maj i Falun förra året samlade de enligt Expo 570 personer, dubbelt så många som i Borlänge året innan.

Nu när det är valår har organisationen sökt och beviljats tillstånd att genomföra årets marsch i Ludvika. Kommunen är en av tre där de siktar på att få eget mandat i kommunfullmäktige. Johan Hagberg tror att de kommer att lyckas.

- Om man normaliserar det här så kommer vi att ha jätteproblem i riksdagsvalen om 16 eller 20 år. Då har de krupit in under skinnet på tillräckligt många människor, och sedan är det för sent.

***

Nazisternas talesperson Pär Öberg har gjort byskolorna till en av sina viktigaste politiska frågor i Ludvikas kommunfullmäktige. I en kommun med många små samhällen och flera nedlagda skolor är det en framgångsrik strategi. Den icke-demokratiska rörelsens aktivister har väckt uppskattning genom att samla in namnunderskrifter för en folkomröstning om byskolornas framtid. När folkomröstningen inte blev av utnyttjades även det i nazisternas propaganda.

Men byskolorna har också ett rent privat värde för nazisterna som själva bosatt sig med sina familjer i småorterna utanför Ludvikas centrum.

Personer som arbetar med nazisternas barn i kommunen vill av olika skäl inte vara med i det här reportaget. De som jag har pratat med beskriver att de inte märker något avvikande beteende hos barnen och att relationen till föräldrarna är normal. Ändå är de oroliga. Flera personer antyder att Nordiska motståndsrörelsens medlemmar behandlas med en missriktad försiktighet.

- Hade vi haft en nyanländ elev vars föräldrar vi misstänkte var radikaliserade muslimer, och vi misstänkte att barnet blev uppfostrat i de tankarna, då hade det inte funnits en enda rektor, pedagog eller privatperson som inte skulle ha anmält den familjen till socialtjänsten. Men kring Nordiska motståndsrörelsen tassar man runt väldigt mycket, säger en person som har mycket god insyn i kommunens social- och utbildningsförvaltning.

- Vi ser ju vad som hände med Göran Törnqvist som jobbar öppet och bra med skolans värdegrund. Om det bara krävs det lilla... det skapar en osäkerhet.

***

Vi åker ut från Ludvika och kör nästan vilse på små igensnöade skogsvägar. Sladdar runt i jakt på ett ställe långt bort från bebyggelse där vi kan stanna och ta en bild i motljus.

I bilen sitter en mamma som vi kallar Anna. Hon har två tonårsbarn i Ludvika men vi har lovat att inte säga vilken skola de går på. Anna är rädd att nazisterna ska få veta att barnens gammelmormor satt i koncentrationsläger.

- Hon pratade inte om det alls, ingenting. Men en gång när jag höll på med ett skolarbete och vi pratade om andra världskriget sa hon: "Du vet att jag suttit i läger". Ja, sa jag, men jag visste inte vad jag skulle fråga. Jag har tänkt så många gånger att hon kanske ville säga mer men att jag inte öppnade upp för det.

Anna vet bara att mormodern befriades i Bergen Belsen medan hennes föräldrar och lillebror dog. Hon bar hela livet på spår av upplevelserna, hamstrade mat och städade maniskt.

Nu är det Anna som tvekar över att berätta. Hon är själv både döpt och konfirmerad i Svenska kyrkan. Den judiska identiteten har vuxit fram med åren. Känslan av att vara judinna förstärks ytterligare när hon påminns om hatet som hon bor granne med.

- Jag har försökt förmedla till mina barn att man ska känna stolthet över vem man är, men på samma gång har jag sagt att "du behöver inte berätta det där". Det är så dubbelt.
Vad är det du är rädd för?
- Jag tänker att det finns en ganska stor risk att jag och mina barn skulle bli trakasserade och i princip få våra liv förstörda. Psykiskt är det jobbigt att inte veta vilka människor i ens omgivning, och kanske även runt mina barn, som är anhängare till NMR. Förhoppningsvis är det ingen, men jag är ju inte säker.

***

När vi har lämnat av Anna och kör ut ur Ludvika kommer ett sms från rektorerna på Lorensberga. De har upptäckt att någon satt upp mer nazistpropaganda på skolans område efter att vi åkt. Först misstänker de att det kan vara en elev, men ändrar sig till att det egentligen kan vara vem som helst.

På morgonen dagen efter skickar Göran Törnqvist en ny bild från skolan. Elevrådet har satt upp små gula post-it-lappar på lyktstolparna där nazisternas flygblad hängde.

"Allas lika värde." "Sprid kärlek."

- Majoriteten av våra elever har ändå tagit ställning för demokrati. Nu ska vi ha en mångkulturell dag här på skolan som svar på allt som hänt. Det är eleverna som tagit ett eget initiativ. De visar var skåpet ska stå, säger rektorn.

DN har sökt NMR:s talesperson Pär Öberg som inte vill låta sig intervjuas i Dagens Nyheter.

# data[].attributes.attachment_link.title
I Ludvika rekryterar nazisterna barn på skolgården - DN.SE

# data[].attributes.attachment_link.description
Det börjar med en tjutande siren, nästan som från ett flyglarm som studsar mellan husväggarna i Ludvika. Barnen på Lorensbergaskolan skyndar fram till klassrummens fönster för att se vad som händer där ute. De ser ett grönt rökmoln från en rökfackla, en sådan där som fotbollssupportrar gärna bränner av på läktaren.

# data[].attributes.body
Hade IS rekryterat öppet på svenska skålgårdar hade vi haft kriskommissioner tillsatta nu, debatterat i agenda och lagt hundra olika lagförslag. Nu när det är NMR så händer ingenting, varför? Var är indignationen Sverige? Varför kan vi förbjuda medlemskap i IS men inte vårt egna IS, som blivit NMR?

Varför blir det inte lika stort hat kring NMR som IS som också rekryterat på skolgårdar?

Medlemmarna i NMR anses vara ´´ordentliga och trevliga´´ i offentligheten medan IS ska kastas ut direkt ur Sverige. Både IS och NMR har gjort flera lagbrott och hatbrott, varför säger inte folk att NMRs medlemmar också ska åka ut ur landet?

Vad kommer hända om NMR får ännu mer makt i samhället? Kommer historien upprepa sig?

# data[].attributes.body
2018-04-15 kom dagens nyheter ut med reportaget ´´I Ludvika rekryterar nazisterna barn på skolgården´´ som har fått väldigt starka reaktioner. Nyhetsmorgon tog upp artikeln i direktsändning och pratade med Ludvikas ordförande i kommunfullmäktige, där Nordiska motståndsrörelsen fått ett mandat genom att sitta på Sverige demokraternas mandat.

NMR har sitt högkvarter i Ludvika och flera som anslutit sig till NMR har flyttat till Ludvika för just deras framfart i Ludvika.
NMR står helt öppna på Ludvikas gator och försöker värva barn, ungdomar och vuxna till deras rörelse.

Det har återigen blivit alltmer rumsrent att vara antimuslim och rasist. Nazister marscherar redan på gatorna med sköldar. Nu som då tittar de flesta förundrat på och låter det ske. Varför låter vi detta ske ännu en gång? och hur långt ska vi låta det gå? Varningstecken fanns då, och det finns i dag, bara vi öppnar våra ögon. Att bygga ett samhälle på hat och ilska drabbar alla, inte bara oss som lever nu, utan också kommande generationer.

# data[].attributes.headline
Nazisterna rekryterar skolbarn i Ludvika

# data[].attributes.subject
Nazisterna rekryterar skolbarn i Ludvika

# data[].attributes.attachment_link.title
Nazister rekryterar skolbarn i Ludvika: "Ledsamt och oroväckande" - Nyhetsmorgon - tv4.se

# data[].attributes.attachment_link.description
Dagens Nyheters uppmärksammade reportage om hur nazister försöker rekrytera barn i Ludvika i anslutning till en skolgård, har fått starka reaktioner. kommunfullmäktiges ordförande Maria Strömkvist (S) menar att vi alla måste hjälpa till att sätta stopp nu.