# data[].attributes.body
Arja hyvärinen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ajattelitko otsikon luettuasi, että tämä on taas yksi niitä juttuja? Niitä, joissa nokkelin sanankääntein tehdään selväksi, että yrittäjyys on kyllä ihan yhtä mukavaa, helppoa ja palkitsevaa kuin tunkisi tikkuisen saunaklapin takapuoleensa päivä toisensa jälkeen? Sellainen juttu tämä ei nimittäin ole. Yrittäjyys on minulle onni, ja sanon sen ilman ironiaa.

Kerron tämän siksi, että olen viime aikoina lukenut ihan liikaa katkeroituneita yrittäjätarinoita. Olen seurannut keskusteluja, joissa vastakkainasettelussa toisella puolella ovat pienet yksityisyrittäjät sekä kaltaiseni itsensä työllistäjät ja toisella puolella duunarit. Siinä on sitten niillä paskaisilla haloilla mojauteltu kuviteltua vastapuolta päähän puolin ja toisin tai vähintään tungettu puutikkua silmään. On vängätty, miten kurjaa itsellä on ja miten helpolla toinen pääsee. Mä en ole samaistunut kehenkään, vaan hävennyt kaikkien puolesta.

Paskahalkojen keskellä tarvitaan myös onnellisia tarinoita yrittäjyydestä. Koska omasta kokemuksesta tiedän, että ilman niitä moni unelma voisi jäädä puolitiehen. Ei siitä nimittäin ihan hirmuisen kauaa ole, kun istuin Vallilan kotimme makuuhuoneen nurkassa ja olin epätoivoinen.

Olin valmistunut hiljan, eikä minulla ollut töitä. Siis sellaista konkreettista paikkaa, jonne mennä ja olla merkityksellinen. Tahtomattani olin päätynyt freelancer-toimittajaksi - tai kuten silloin ajattelin - väliinputoajaksi. Tein juttuja muutamaan lehteen, mutta ei sillä elänyt. Yritin rynkyttää toimitusten ovia, mutta kukaan ei avannut tai halunnut mielenkiinnosta edes kurkata postiluukusta sisäänpyrkijää. Lähetin meilejä, laadin juttutarjouksia ja soitin puheluita. Olin miehen tuloilla elävä iilimato.

Pikkuhiljaa ja ihan huomaamatta alkoi tapahtua. Sain jutun läpi tuonne ja suosituksen kautta pääsin juttusille toisaalle. Iilimato alkoi saada selkärankaa. Tuli lehtiä, vakijuttupaikkoja ja pätkäduuneja toisen perään. Silti haaveilin koko ajan siitä, että saisin olla töissä jossain ihan oikeasti. Että minulla olisi toimituksessa työpöytä, johon voisin asettua muutamaa kuukautta pidemmäksi, ja keittiön kaapissa kahvimuki, jonka jokainen tietäisi minun omakseni. Halusin kaulaani kulkukortin, jonka kuvasta minua ei enää vuosien päästä nuoremmat kollegat tunnistaisi.

En tiedä, koska nuo haaveet vaikenivat ja lopulta häipyivät. Olisiko se sitten ollut se vahvistuva selkäranka, joka vuosien kuluessa sai mut tuntemaan itseni hyväksi yrittäjänä. Ehkä se oli perheellistyminen ja rytinällä aikuistuminen siinä samalla. Ainakin oman ammatti-identiteetin suora ryhti, varmuus ja ylpeys siihen tarvittiin.

Nyt olen yrittäjä, joka ei vaihtaisi vapauttaan mihinkään. Tajusin sen, kun olin viikonloppuna puhumassa bloggaamisesta seminaarissa, jossa oli kuulijoina toimittajia opiskelijoista eläkeläisiin. Ymmärsin, miten onnekas olen, että olen tykkääjäsukupolvea. Sitä sekopäistä jengiä, jolle vakituisen duunisopimuksen sijaan tärkeämpää ja olennaisempaa on se, että pääsee tekemään vähän kaikkea, mistä tykkää.

Ihan helvetisti se on duunia vaatinut, mutta nykyään saan olla kuin työpaikkojen karkkikaupassa. Valitsen pussiini vain ne työt, joista nautin. Voin ottaa sekä salmiakkia ja suklaata. Joka laarille ei tietenkään ole pääsyä, mutta jos tahtoisinkin yhtäkkiä nallekarkkeja, luottaisin itseeni lähtiessäni niitä tavoittelemaan.

Yrittäjyys mahdollistaa joustavammin työn ja perheen yhteensovittamisen, minkä olen huomannut olevan se olennaisin onnellisuuteni takaaja. Olen pääasiallisesti vastuussa vain itselleni, enkä joudu pelkäämään mediatalojen yt-kierteissä. Ei ole kellokortteja tai työvuoroja. Työt kulkevat mukana, mikä on välillä tietty myös kirous, mutta pääasiallisesti asia, joka tuo tärkeän kokemuksen vapaudesta.

En tiedä, missä tulen olemaan ja mitä teen työkseni ensi vuonna. Mutta se ei ahdista, vaan ainoastaan kutkuttavalla tavalla jännittää. Mulle on tullut eteen niin mahtavia duunijuttuja, että mitähän tuolta on vielä tulossa! Ehkä kirjoitan satuja. Ehkä teen töitä floristina. Ehkä suunnittelen täydellisiä lastenvaatteita. Ehkä saan apurahan valokuvausopiskeluun. Ehkä luon huokuttelevia ja kotoisia tiloja. Ehkä opin tekemään täydellisen cappuccinon. Ehkä asun perheen kanssa Ranskan maaseudulla ja vedän kukoistavaa viinitilaa. Oli mitä oli, sen tiedän, että yrittäjänä mikä vain on mahdollista.

# data[].attributes.attachment_link.title
Onnellinen kertomus yrittäjyydestä - Lähiömutsi

# data[].attributes.attachment_link.description
Ajattelitko otsikon luettuasi, että tämä on taas yksi niitä juttuja? Niitä, joissa nokkelin sanankääntein tehdään selväksi, että yrittäjyys on kyllä ihan yhtä mukavaa, helppoa ja palkitsevaa kuin tunkisi tikkuisen saunaklapin takapuoleensa päivä toisensa jälkeen? Sellainen juttu tämä ei nimittäin ole. Yrittäjyys on minulle onni, ja sanon sen ilman ironiaa.

# data[].attributes.body
Nanna Virtanen

# data[].attributes.attachment_link.description
Rantautuminen Kanavalahden vierasvenesatamaan on helppoa kaikille vesillä liikkujille. Täällä hoidat monta kärpästä yhdellä iskulla:ruokailut, veneen tankkauksen, pikkuhuollot ja tarvikeostokset, ruoka- ja juomavarastojen täydennykset.

# data[].attributes.body
Vesa Rinne

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Huipputulosta tekevä peliyritys rikkoo perinteistä yrityskuvaa. Kotkalaismenestyjät vertaavatkin pelialaa musiikki- ja elokuvabisnekseen.

Raimo Eerola

Nitro Games -yrityksen nokkamiehet Jussi Tähtinen (vas.) ja Antti Villanen ovat pelimiehiä molemmat. Tuloksena hyvästä pelisilmästä on maailmalla menestyvä pelifirma.

Kengät jäävät eteiseen. Tulijaa tervehtivät avoimista ovista näkyvät petaamattomat sängyt.

- Meillä iso osa henkilökunnasta on muualta. Jotkut ulkomailta, joten kaikilla ei ole muuta kaveripiiriä kuin työporukka ja toimistolla saa myös levätä ja rentoutua sekä viettää vapaa-aikaa, kertoo yrityksen toimitusjohtaja Jussi Tähtinen.

Nitro Games onkin enemmän perhe- kuin työyhteisö. Parisen vuotta sitten yritys remontoi tilat Kotkassa Maretariumin takana itsensä näköisiksi.

Yrityksen toinen perustaja ja markkinointiguru Antti Villanen toi Nitron Kotkaan muuttaessaan takaisin kotikonnuilleen Helsingistä vuonna 2003. Kotkaan perustettiin emoyhtiölle tuotekehitysyksikkö.

- Yrityksen puitteissa Kotkassa tehtiin multimediahanke Kustaan sota ja lisensioitiin pelimoottori, kertoo Villanen

Tähtinen tuli mukaan yritykseen seuraavana vuonna. Molemmilla oli vankka tausta videopeleistä.

- Ymmärsimme, että yrityksestä löytyy osaamista ja kiinnostusta myös pelien tekemiseen, kertoo Villanen.

- Siinä missä Antti on markkinointipuolen mestari, niin minä olen pelin tekijä, sanoo Tähtinen.

Koulutus lapsen kengissä

Koulutus alalla oli tuohon aikaan vielä lapsen kengissä.

Elämän koulu onkin ollut tärkeintä, ja opit ovat tulleet yrittäjyyden kautta.

- Tiettyä hullua uskoa oli alusta asti. Ilman sitä ei leikkiin olisi edes lähdetty, sanoo Tähtinen.

Nitro Games perustettiin vuonna 2007 ja vuonna 2009 se irtautui emoyhtiöstä. Alkuperäinen Nitro FX-yritys myytiin pois ja uusi yritys kehittyi Kaakkois-Suomen toimintojen pohjalta.

Kotkassa Nitrolla on etuna ollut vankka yhteistyö Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun kanssa. Merkittävä osa nykyisistä 45:stä työntekijästä on saanut koulutuksensa Xamk:issa.

- Keski-ikä voi olla nykyisin jo yli 30 vuotta. Aiemmin palkkasimme pääasiassa nuorta väkeä, mutta nyt olemme hakeneet myös kokeneempaa porukkaa, kertoo Tähtinen.

Yritys käyttää myös paljon harjoittelijoita ja ostaa palveluksia muilta paikallisilta pelintekijöiltä.

Menestys jopa myöhässä

Menestys Nitrolle tuli Villasen mukaan jopa odotettua myöhemmin.

- Tämä ala on täynnä pitkän linjan tarpojia. Hyvin voi verrata vaikka musiikkibisnekseen. Se yksi hitti tarvitaan, jotta maailma aukeaa, sanoo Villanen.

Alalla pärjäävän yrityksen on Villasen mielestä toimittava ammattimaisesti, jotta on edes pieni todennäköisyys tuloksen syntymiseen.

- Onhan joukossa tietysti myös parin hengen porukoita, jotka tekevät tätä vain rakkaudesta lajiin.

Vankat niskat auttavat kestämään epäonnistumiset.

- Sellaista pelifirmaa ei ole olemassa, joka olisi tehnyt vain onnistuneita pelejä, sanoo Villanen.

Tilaa alalla on Tähtisen ja Villasen mielestä sekä Suomessa että maailmalla.

Ja maailmalle on myös päästävä pärjätäkseen.

- Suomen markkinat ovat niin pienet, että vasta Euroopan alue lupaa riittävän tuoton, sanoo Villanen.

Pelialalla ei Villasen mielestä pärjää ilman globaalista ajattelua ja markkinaymmärrystä.

Musiikki- ja elokuvabisneksen murros näkyy selvästi myös pelialalla. Palvelut haetaan digitaalisesti.

- Myös ongelmat ja mahdollisuudet ovat vahvasti samat kuin musiikissa ja elokuvissa. Hittien elinkaaret olivat aiemmin yleensä lyhyitä, mutta digitalisaation myötä tämä on muuttunut. Meidän pelimme ovat nykyään lähempänä TV-sarjoja jatkuvasti päivittyvän sisällön takia, kuin vastineita koko illan elokuville, sanoo Tähtinen.

Nitro Games on osaltaan näyttänyt, että Suomesta voidaan nousta maailman markkinoille. - Joidenkin taivaankappaleiden on vain osuttava kohdalleen, sanoo Tähtinen.

Seuraavaksi Nitro Games suuntaa San Franciscoon Kaliforniaan, jossa järjestetään vuosittain pelialan suurin tapahtuma Game Developers Conference.

Tapahtumaan odotetaan yli 25 000 osallistujaa ja se on yhtiölle tärkeä tilaisuus sekä perehtyä alan viimeisimpiin trendeihin että neuvotella tulevista peleistä muiden alan toimijoiden kanssa.

NITRO GAMES OYJ

Nitro Games on kotkalainen video- ja mobiilipelien kehittäjä. Yhtiö perustettiin vuonna 2007.Yhtiön alkuperäinen painotus oli PC-peleissä, mutta vuodesta 2014 Nitro Games on keskittynyt free-to-play peleihin mobiililaitteilla. Brändin olennainen osa ovat miehiset teemat ja merirosvot, joita Nitro Gamesin peleissä nähdään usein.Yrityksessä työskentelee noin 45 henkilöä.Nitro Games on julkaissut vuonna 2014 mobiilistrategiapelin Raids of Glory. Maailmanlaajuisesti Raids of Glory julkaistiin vuoden 2015 alussa ja se sai huomattavan näkyvyyden Applen jakelukanavassa.Yrityksen peli Raids of Glory on voittanut parhaan sosiaalisen pelin palkinnon Game Connection Europe -tapahtumassa lokakuussa 2015.Viime syyskuussa Nitro Gamesilta ilmestyi Medals of War -peli, joka on ensimmäinen yhtiön itse julkaistu peli. Medals of War on kilpailuhenkinen strategiapeli, jossa pejaajat pelaavat toisiaan vastaan verkon yli reaaliajassa. Tukholman pörssiin viime vuonna listautunut yritys noteerattiin pian julkisuudessa 40 prosentin kurssinousun myötä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hullua uskoa ja ajatusta - Kotkalainen Nitro Games on osaltaan näyttänyt, että Suomesta voidaan nousta maailman markkinoille - Kymen Sanomat

# data[].attributes.attachment_link.description
Huipputulosta tekevä peliyritys rikkoo perinteistä yrityskuvaa. Kotkalaismenestyjät vertaavatkin pelialaa musiikki- ja elokuvabisnekseen. Kengät jäävät eteiseen. Tulijaa tervehtivät avoimista ovista näkyvät petaamattomat sängyt. - Meillä iso osa henkilökunnasta on muualta. Jotkut ulkomailta, joten kaikilla ei ole muuta kaveripiiriä kuin työporukka ja toimistolla saa myös levätä ja rentoutua sekä viettää vapaa-aikaa, kertoo yrityksen toimitusjohtaja Jussi Tähtinen.