# data[].attributes.body
Fa molts anys, llargs. sento que el temps s'ha detinguts aquest dia. Portava una maleta i una motxilla plena de somnis.
Qui va ser de mi? Caminant el meu camí desconegut, incert, però per primera vegada ho vaig elegir jo.
qui va ser el meu destí, diuen que la vida no es per covards, doncs allà vaig.
La por és sabia. però que cap por et trenqui els teus somnis.
Caminant el camí, amb sorpreses bones i dolents, tot serveix per ser jo mateixa.

# data[].attributes.body
SENTiMENTS CONTRADICTORIS

Baixava les escales accelerada perquè feia tard.El despertador no havia sonat i se li habían apegat els llençols.A dos Quarts de nou tenía una cita amb un client important ales afores dela ciutat i quan faltaven només cinc minuts per lhora tot just encara sortia de casa.Tan bon Punt caminaba per la vorera quan es va adonar de que succeia.Un calfred Li va recorrèr lespinada de manera sobtada.El cor Li vategava a cent per hora mentre que una sensació de fragilitat i fablesa sapoderaven de tot ella.Es notaba insegur ,desprotejit ,gairabe no podia seguir la marxa amb normalitat sabent Allo que li ocorria.
Se li presentava un dilema que no sabía cóm resoldre tornar a casa hagues sigut la opción més sezilla.

# data[].attributes.body
Dos germans vivien a la ciutat, però la germana no era gaire bona, no li agradava fer res ni estudiar ni treballar, era una nini. El germà li va voler donar una lliçó, la va convidar a anar de campament. El germà cansat de veure com la germana no feia res per canviar actitud, va decidir donar-li un escarment. Li proposà pujar a un arbre i bingo, quan arriben a la punta de l'arbre, ell comença a baixar i la deixa. Va estar tota la nit allà dalt, trucant al germà i el so es va tornar en un cant d'ocell.

# data[].attributes.body
Hi havia una vegada, una noia de vint anys, que amb la situació del món, per culpa de la pandemia, va passar el pitjor moment de la seva vida. Va perdre la seva família, pare i mare van morir. Per culpa del covid, la noia va madurar tan ràpid amb una situació tan dificil, que va sorprendre la maduresa que va tenir. Per tirar endavant amb l’empresa del seus pares, que casi estava en ruïnes, i va girar tan la truita de la seva vida que, amb una desgràcia, li va portar el poder econòmic.

# data[].attributes.body
Va arribar a la secundària per primera vegada i des del primer moment que va entrar, tots els companys la criticaven pel cos. Ella ja no ho suporta més així que va decidir…

M'aprimaré tot el que pugui.

Aleshores va començar anar al gimnàs, menjar saludable…  Però es va obsessionar tant que va deixar de menjar.  Un dia el seu cos ja no ho va poder suportar més i li va patir un atac al cor.  Els seus companys se senten culpables, però quan la insultaven per a ells era un joc i ara que està morta se'n penedien…

# data[].attributes.body
CRÒNICA D´UNA MORT ANUNCIADA
Allà era jo, impassible,alie a qualsevol sentiment, amor,odi,felicitat o empatia me donat compte que mi avia convertit en algú impassible que no sentia res, una idea va anar penetrant en el meu cervell,com el fil duna navalla, tota la meva impassibilitat era provocada per la societat, quanta mes gent es sentiria com jo?
Som la generació que va a la deriva, directa a la mort, a la mort de l´anima.

# data[].attributes.body
ESPERANÇA
Sense jo anar, ella va arribar.
Sense jo saber, en mi es va arrelar.
I gracies a ella, tot ho vaig lograr!

# data[].attributes.body
Prou
En una part del planeta Terra, hi ha molta gent barallant-se amb totes les armes que hi ha hagut i per haver-hi.
De sobte, al cel va aparèixer  un drac i en comptes d'escopir foc, escopia Pau i Amor, que és del que manca la humanitat.

# data[].attributes.body
Mai tenim el control de la nostra vida per més que ens esforcem no podem dirigir-nos cap a on planegem i no està malament perquè és la nostra realitat i en comptes de preocupar-nos cal intentar estar més còmodes amb les nostres vides i sempre reflexionant que no cal viure turmentat per al passat ni amb la incertesa del futur sinó apreciant el present, ja que el futur és desconegut i el passat hi és. Realment les nostres situacions podrien estar pitjor i cal agrair que no sigui així i continuar intentant-ho.

# data[].attributes.body
Ja ha arribat Abril!!! El mes mes maco per a mi!!! Amb ell arriba el bon temps, la primavera ja hi és!! I també arriba Sant Jordi, que és una tradició catalana. Amb ell els carrers s'omplen de colors i la gent regala llibres i roses a tothom!!! És un dia per celebrar!!! Bon Sant Jordi a tothom!!!

# data[].attributes.body
Tens alguna mala experiència a l'amor?

X: Pedro!, I t'han trencat el cor o per què escrius tant al desamor?.

...: De fet si, si m'han trencat el cor, vaig tenir una experiència per allà que estava molt il·lusionat amb una persona i va resultar que aquesta persona no volia res amb mi, però ni manera, és com tot, l'amor va i ve, l'amor és una cosa molt confús que, no se sap si la persona t'estimarà com tu la vols!.

# data[].attributes.body
Participa amb el teu microrelat on s’expressin sentiments i emocions reals o fictícies, en relació amb el món que ens envolta i a la nostra realitat actual, reafirmant així el treball sobre la salut mental que hem iniciat enguany.
Per identificar-se cal fer constar a l’entrada: inicials del nom i cognoms i curs.

# data[].attributes.body
DIVERSIÓ

Un dia una noia i el seu fill estaven molt contents. Ell va demanar-li jugar a amagades. A ella li va agradar molt la idea.
Quan van començar a jugar va ser molt divertit.
El fill es va amagar en zones diferents perquè no el trobés ràpidament, per exemple dins d'un armari o baix del llit.
Però la mare es va amagar en zones fàcils, per a descobrir-la més ràpid, darrere de la porta, de la cadira...
En definitiva, va ser molt divertit i bona idea que juguessin la mare amb el seu fill.

# data[].attributes.body
INCERTESA

# data[].attributes.body
CONFIANÇA

# data[].attributes.body
PÀNIC A LA FAMÍLIA

Corria l'estiu austral del 78, la meva família esperava el meu retorn al desembre. La nena finalment tornava a casa després de tres anys a París. El que gairebé ningú no sabia, era que havia conegut un francès i que havíem decidit casar-nos. Pànic a la família, ningú coneixia el candidat.
A la cerimònia el pare em diu: "estàs segura, si tens algun dubte donem mitja volta, no m'importa el que diguin".
Mentrestant, el sacerdot: "aquest senyor no entén el nostre idioma, així no els puc casar". La meva germana Inés va sortir espantada a buscar a algú. I així ens van casar en els dos idiomes, un capellà i la meva tia Beatriz, ja fa quaranta-quatre anys.

# data[].attributes.body
GAUDINT DEL VIATGE

Els meus records són per al meu net que precisament avui compleix 10 anys. Els seus pares li han preparat una sorpresa molt bonica. A les 4:30 de la matinada l'han despertat a ell i a la seva germana que té 7 anys i mig i li van donar el regal que ell no sabia ni esperava, els bitllets d'avió i els tickets de l'Hotel Disneyland-Paris! Ell no s'ho creia que fos de veritat, que se n'anés a Disneyland, un lloc que li feia tanta il·lusió. I entre badall i badall va trencar a plorar d'emoció. M'estan enviant fotos i vídeos per WhatsApp i s'ho estan passant de meravella, encara que fa fred i estigui nevant una mica!

# data[].attributes.body
LA POR QUE CREIX

Explica la llegenda que un poble vivia amb molta por, esclaus d'un gran Drac, al qual havien de mantenir content amb sacrificis. Inicialment eren d'animals, però ja quan no tenien més per sacrificar, el rei va haver de prendre la difícil decisió de parlar amb el seu poble i es va decidir que se sacrificaria a una persona cada vegada. Així va augmentar encara més la por, fins que va arribar el dia en que havia de ser sacrificada la filla del mateix rei. Llavors va aparèixer un cavaller molt  valent que es va enfrontar al gran drac i el va poder vèncer. De la sang del Drac va sorgir una rosa que és símbol de la victòria del poble. Des d'allà i en record a aquest gran moment tots els cavallers regalen una rosa a la seva dama i elles un llibre.

# data[].attributes.body
UNA CADIRA BUIDA

Era una persona molt divertida, li agradava fer el trapella a l'hora de menjar el raïm la nit de Cap d'Any.
Tenia sortides que no podíem parar de riure, era l'ànima de la festa. Sempre li veia el cantó bo de les coses.
Si pogués demanar un desig, seria una última abraçada seva.

# data[].attributes.body
MONSTRES

Una noia tenia un germà. Un dia ell va obrir un vídeo al mòbil, sobre Ultraman i monstres. Li va preguntar a la noia perquè hi ha gent i monstres aquí dins del mòbil, ells poden sortir fora?
Va intentar obrir el telèfon amb un tornavís per comprovar-ho. La noia li va dir que ells no sortirien. El noi no li va creure. A la nit, ell va tenir un malson. Va somniar que els monstres volien menjar-se'l! Es va despertar. El noi va buscar la seva germana per dir-li que el monstre li volia menjar, va tirar de la noia perquè volia escapar. Ella estava somrient.

# data[].attributes.body
TEMOROSES

Un dia assolellat, un pare va sortir amb les seves filles al bosc. De sobte, ell es va amagar darrere d'un arbre. Les noies es van agafar de les mans, temoroses, per caminar pel camí de tornada a casa. El pare es va quedar sorprès, davant la seva reacció, i els va preguntar -on aneu?-.
Li van dir que no li havien trobat, i era millor que tornessin a casa.

# data[].attributes.body
INTRIGA

# data[].attributes.body
Hem viscut i estem vivint situacions complicades. Ens hem apropat a conceptes que no estem acostumats a fer servir: conflictes bèl·lics, pandèmies, restriccions… Ara més que mai és important parlar de sentiments.

# data[].attributes.body
TORNAR A SOMRIURE

# data[].attributes.body
TRISTESA

# data[].attributes.body
PREOCUPACIÓ

# data[].attributes.body
ANGOIXA

# data[].attributes.body
NOSTÀLGIA

# data[].attributes.body
POR

# data[].attributes.body
PATIMENT

# data[].attributes.body
POR AL MÓN ACTUAL

# data[].attributes.body
DRAMA