# data[].attributes.body
La nostra opinió després d'estudiar aquest cas és...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
L'avortament és la interrupció de l'embaràs que pot produir-se de manera espontània o a demanda de la dona embarassada.

Si l'avortament es fa a demanda de la dona s'anomena interrupció voluntària de l'embaràs.

La Llei 2/2010, de 3 de març de salut sexual i reproductiva i de la interrupció voluntària de l'embaràs, diferencia en els articles 14 i 15, segons sigui a petició de la dona o per causes mèdiques. Modificada per la Llei Orgànica 11/2015 de 21 de setembre.

Article 14. Interrupció de l'embaràs a petició de la dona

Es pot interrompre l'embaràs durant les primeres catorze setmanes de gestació a petició de l'embarassada sempre que hi hagi els requisits següents:

· Que s'hagi informat la dona embarassada sobre els drets, les prestacions i les ajudes públiques de suport a la maternitat, en els termes que estableixen els apartats 2 i 4 de l'article 17 d'aquesta Llei.

· Que hagi transcorregut un termini, com a mínim de tres dies, des de la informació esmentada en el paràgraf anterior a la realització de la intervenció.

Article 15. Interrupció per causes mèdiques

Excepcionalment, es pot interrompre l'embaràs per causes mèdiques si es dóna alguna de les circumstàncies següents:

· Que no se superin les vint-i-dues setmanes de gestació, sempre que hi hagi un risc greu per a la vida o la salut de l'embarassada, i així consti en un dictamen emès amb anterioritat a la intervenció per un metge o una metgessa especialista diferent del que la practiqui o dirigeixi. En cas d'urgència per risc vital per a la gestant es pot prescindir del dictamen.

· Que no se superin les vint-i-dues setmanes de gestació, sempre que hi hagi risc de greus anomalies en el fetus, i així consti en un dictamen emès amb anterioritat a la intervenció per dos metges o dues metgesses especialistes diferents del que la practiqui o dirigeixi.

· Si es detecten anomalies fetals incompatibles amb la vida i així consti en un dictamen emès amb anterioritat per un metge o una metgessa especialista, diferent del que practiqui la intervenció, o si es detecta en el fetus una malaltia gravíssima i incurable en el moment del diagnòstic, i així ho confirma un comitè clínic.

És important que no sigui un assumpte que guardis per a tu sola, segur que en el teu entorn pots trobar algú amb qui compartir aquesta situació (la parella, les mares i els pares, altres familiars o els amics i les amigues). També disposes de professionals sanitaris que en tot moment t'assessoraran i et donaran suport en tots els aspectes relacionats amb la interrupció voluntària de l'embaràs

Si vols informar-te'n, és important que vagis, al més aviat possible, al teu centre d'atenció primària (CAP) o a un centre d'atenció a la salut sexual i reproductiva (ASSIR). A la web, hi ha el mapa interactiu de centres on et donaran tota la informació que necessites:

- Sobre els drets, les prestacions i les ajudes públiques de suport a la maternitat.

- Sobre la realització de la interrupció voluntària de l'embaràs, te ninformaran tenint en compte les setmanes d'embaràs i les alternatives possibles.

- Tindràs un termini d'almenys 3 dies per poder reflexionar i prendre una decisió.

La Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal i el secret professional garanteixen la intimitat i la confidencialitat de les persones. La confidencialitat és la base de la bona relació entre els i les professionals sanitaris i la pacient.

El dret a la prestació sanitària de la interrupció voluntària de l'embaràs fins a les 14 setmanes està garantit en els supòsits i requisits establerts per aquesta Llei.

Com puc accedir a la prestació a través del sistema sanitari públic?

- Pots acudir a un centre d'atenció a la salut sexual i reproductiva (ASSIR) on et donaran tota la informació i t'aconsellaran, segons cada cas el centre adequat per l'interrupció.

- També pots fer la sol.licitud per telèfon a CatSalut Respon (061), el centre d'atenció primaria (CAP) i en qualsevol centre de l'atenció pública de Catalunya.

El o la professional sanitari et donarà informació sobre la interrupció i et resoldrà els dubtes que tinguis. Si tens alguna dificultat especifica, ja t'indicarà què pots fer.

Has d'anar directament a una clínica acreditada per a la interrupció voluntària de l'embaràs i assumir el cost de la intervenció. La llista de les clíniques acreditades la trobaràs al Canal Salut.

Sempre en els centres sanitaris autoritzats.

La interrupció de l'embaràs es pot fer amb tècniques quirúrgiques o farmacològiques; l'aplicació d'unes o de les altres té a veure amb les setmanes de gestació, la situació o les característiques personals de cada dona. El o la professional que fa l'avortament t'informarà de la tècnica més adequada al teu cas.

Farmacològiques:

Administració de dos fàrmacs, el primer s'utilitza per interrompre l'embaràs i el segon per provocar l'expulsió. Aquest tractament es fa en centres d'atenció sexual i reproductiva fins les 9 setmanes de gestació. Per aquest motiu, és molt important acudir-hi el més aviat possible.

Quirúrgiques:

La tècnica d'aspiració uterina que consisteix a introduir una cànula que connectada a un aspirador permet evacuar tot el contingut de l'úter.

La tècnica de raspat uterí que consisteix a introduir un instrument per raspar tot el contingut de l'úter i extreure'l.

Amb el tractament farmacològic no cal ingrés, i amb el tractament quirúrgic, cal estar a la clínica durant unes hores. En el cas d'anestèsia general caldrà estar-hi més temps.

En els casos de més de catorze setmanes, depèn del temps de gestació i de la tècnica emprada.

Amb la tècnica farmacològica, es poden utilitzar analgèsics per alleugerir les possibles molèsties o el dolor.

Amb la tècnica quirúrgica, s'utilitza anestèsia local. Algunes noies expliquen que no han tingut gaires molèsties, però que l'angoixa els pot haver provocat més sensació de dolor. De tota manera, es poden prendre analgèsics o medicació per alleugerir l'angoixa o el dolor i, si cal, la intervenció es pot fer amb anestèsia general.

En primer lloc, és molt important conèixer tota la informació que t'ajudarà a tenir molt clar què vols fer i assumir plenament aquesta decisió.

Pel que fa a la documentació, necessites el carnet d'identitat o el passaport.

Si tens menys de 18 anys, es demana que a més de manifestar la teva decisió, estiguis acompanyada per la teva mare o el teu pare o alguna persona representant legal i un d'ells doni el consentiment exprés.

Potser tindràs aquestes sensacions abans de prendre la decisió de fer la interrupció o de no fer-la.
I també després, pel sentiment sovint de decepció davant d'un fet amb què no havies imaginat mai trobar-te.

De vegades és recomanable que un psicòleg o una psicòloga t'ajudi abans i després de fer la interrupció.

Si ha passat un temps prudencial, un mes o dos mesos, com a molt, i encara persisteix la sensació de tristor, no t'ho pots treure del cap i això provoca una alteració de la teva vida personal i de parella, et caldrà l'ajuda d'un o d'una professional de la psicologia o la psiquiatria.

No, perquè no hi ha cap signe extern pel qual es pugui notar que una noia ha avortat. Només ho sabràs tu i prou. No hi ha cap prova per saber si una noia ha avortat o no.

En principi, no ha de tenir cap problema, ja que un avortament té pocs riscos si es fa en un centre, una clínica o un hospital acreditat.

Després de l'avortament hi pot haver molèsties i sagnat semblants a una regla. Un cop hagin passat unes quatre setmanes o sis setmanes, aproximadament, vindrà una regla normal.

Què fer després d'una intervenció voluntària de l'embaràs?

Al centre on et facin la interrupció et donaran informació sobre els símptomes i les cures posteriors, però has de saber que:

- És normal un sagnat irregular després de la intervenció durant dues setmanes i molèsties similars a la regla que et vindrà de quatre setmanes a sis setmanes després.

- És signe d'alarma: un sagnat més abundant que una regla, dolor molt fort, febre de 38º o més. En aquest cas et convé tornar al centre on t'han practicat la interrupció o anar a l'hospital més pròxim.

- Durant les primeres dues setmanes o tres setmanes és més recomanable la dutxa que el bany; convé fer servir compreses en lloc de tampons i evitar les relacions sexuals amb penetració.

- Després, caldrà revisar el mètode utilitzat anteriorment i trobar un mètode anticonceptiu adequat per a tu i la teva parella per evitar més embarassos no desitjats.

- Fins que decideixis el mètode, pots utilitzar preservatius masculins o femenins.

És molt important iniciar, el més aviat possible, l'anticoncepció per evitar més embarassos no desitjats.

Demana hora al centre d'atenció a la salut sexual i reproductiva (ASSIR) o al centre d'atenció primària (CAP) on t'assessoraran per procurar una sexualitat saludable i trobar el mètode contraceptiu més adequat, també t'informaran sobre la manera d'evitar les infeccions de transmissió sexual.

# data[].attributes.attachment_link.description
L'avortament és la interrupció de l'embaràs que pot produir-se de manera espontània o a demanda de la dona embarassada. Si l'avortament es fa a demanda de la dona s'anomena interrupció voluntària de l'embaràs.

# data[].attributes.body
La meva xurri pel meu aniversari em va fer un regal, d'aquests íntims, i … bueno, us podeu imaginar. Em va posar a mil, però quan va arribar el moment de fer-ho, no trobàvem condons. Però jo estava molt excitat i vaig insistir i ella no s’hi va oposar massa així que ho vam fer. Però ara tenim un merder, es veu que fa deu dies que li hauria d’haver vingut la regla. Creieu que ja tindrà un embrió implantat a l’úter? Em fa por preguntar-li, però i si està embarassada. No vull ser pare i crec que ella tampoc, però no ho sé. Necessito tenir més informació i saber què podem fer i quines opcions tenim. He sentit que hi ha la possibilitat d’avortar, però no sé si és legal a Espanya.

# data[].attributes.body
● Comprendre la situació d’en Biel imaginant com canviaria la seva vida actual

● Prendre consciència de les complicacions de l'embaràs adolescent

● Analitzar que haurien d'haver fet en la situació que viuen i l'actitud del Biel.

● Entendre la fisiologia bàsica de l’embaràs.

● Definir què és l’avortament i quines conseqüències pot comportar

● Entendre la utilització de la píndola postcoital no com a mètode anticonceptiu.

● Donar una opinió personal justificada sobre l’avortament.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La majoria de pares no saben com parlar de la sexualitat amb els fills i molts ho converteixen en un tema tabú, un fet que a la llarga pot perjudicar la confiança i l'aprenentatge dels adolescents. La clau està en tractar el tema amb naturalitat i llibertat.

Quan les paraules adolescència i sexe van juntes, la majoria d'adults només pensa en riscos com embarassos no desitjats o malalties de transmissió sexual. Es tracta d'un pensament instaurat en la societat actual, de vegades marcat per unes idees sobre la sexualitat que no són reals i que ens duen a confondre conceptes. Per exemple, la majoria de gent relaciona la sexualitat directament amb el coit, quan no té per què ser així.

La sexualitat va molt més enllà i existeix en tots els éssers humans des d'una edat molt primerenca. El problema principal és que els adults no acaben d'acceptar l'enfocament dels joves vers la seva la sexualitat.

Amb l'arribada de la pubertat, la sexualitat creix en l'individu, i els canvis físics se sumen a un interès creixent pel sexe i a les relacions que s'estrenyen fora del vincle familiar. Tot això forma la nova identitat del jove.

La majoria d'adolescents diu que troba informació sobre sexe en els mitjans de comunicació i a Internet. Prohibir aquest accés o afirmar que encara no són prou madurs per al sexe és un error. La sexualitat adolescent existeix, i la maduració i responsabilitat que els joves adquireixin en aquest sentit dependrà, en gran part, del suport dels adults.

Els pares haurien tractar el tema amb total llibertat i naturalitat i parlar-ne amb els fills des de petits. Això provocarà que els nens tinguin prou confiança per, més endavant, preguntar qualsevol dubte que puguin tenir i no se sentin coartats. D'aquesta manera, adquiriran coneixements i habilitats que els serviran per viure les seves pròpies experiències i prendre les seves pròpies decisions. Els pares haurien d'abordar les situacions i emocions que vagin sorgint sense fer judicis de valor ni basar-se en prejudicis.

Els adults no han d'oblidar que no tots els joves són irresponsables i que, de fet, alguns adults ho són. Per tant, cal intentar desprendre's d'aquesta imatge equívoca dels adolescents i el sexe.

Per ajudar els joves, hi ha pàgines web i recursos que són un bon recurs d'informació sobre sexualitat i que poden complementar els consells i experiències dels adults. Per exemple, la secció Sexe Joves del Canal Salut de la Generalitat de Catalunya és una bona recomanació perquè els adolescents puguin resoldre diversos dubtes.
Accés a les fonts de consulta:
García Mañas A, Martín Perpiñán C. La sexualidad en adolescentes y jóvenes. Evidencias en pediatría, 2011 [Data de consulta: 18/12/2017].

Sexe Joves. Generalitat de Catalunya. [Data de consulta: 18/12/2017].

# data[].attributes.attachment_link.title
Parlar de la sexualitat amb els adolescents, un tema tabú?

# data[].attributes.attachment_link.description
La majoria de pares no saben com parlar de la sexualitat amb els fills i molts ho converteixen en un tema tabú, un fet que a la llarga pot perjudicar la confiança i l'aprenentatge dels adolescents. La clau està en tractar el tema amb naturalitat i llibertat.

# data[].attributes.attachment_caption
 Informació i recursos per a professionals.                                       Protocol actuacions preventives a l’adolescència                          Programa Salut i Escola                                                                    Programa d'anticoncepció d'urgència  Adolescència                           

# data[].attributes.attachment_link.description
Durant l’etapa de l’adolescència, les principals malalties tenen a veure amb determinats comportaments d’interrelació amb el medi. En aquest sentit, les accions de promoció de la salut, de prevenció de les situacions de risc i d’atenció precoç per als problemes relacionats amb la salut mental, la salut afectiva i sexual, el consum de drogues, alcohol i tabac s’emmarquen en el Programa Salut i Escola, en col·laboració amb els centres educatius i els serveis de salut comunitària presents en el territori.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El casos d' embarassos adolescents no són aïllats. Segons l'Institut d'Estadística de Catalunya, el 2017 hi va haver 1.014 naixements de mares adolescents, fins als 19 anys, una xifra que ha anat baixant lleugerament des de fa 5 anys. També han baixat els avortaments. El 2017 es van interrompre voluntàriament 1.991 embarassos.

Però tot i aquest lleuger descens, molts adolescents encara no saben ben bé què fer en cas d'embaràs. Els fa respecte anar al metge i sovint també parlar-ne amb la família.

Sentiments de vergonya i de culpa poden acabar paralitzant els joves a buscar solucions a una situació no desitjada.

Si no volen tirar endavant l'embaràs i prefereixen avortar, necessiten el consentiment dels pares o tutors legals, un permís obligatori a partir de la reforma del PP l'any 2015. Abans, aquest permís no era necessari.

Sílvia Egea és psicòloga d'un Centre Jove d'Atenció a les Sexualitats i es troba amb casos d'embarassos joves.

"És una mica contradictori pel fet que es considera que a partir dels 16 són prou madurs per tirar endavant un embaràs, però en canvi, no són prou madurs a nivell legal per decidir interrompre un embaràs, perquè necessiten un consentiment."

Assegura que cal una educació afectivosexual permanent per no haver d'arribar a la interrupció de l'embaràs, però, també, per si es troben en aquesta situació.

"Tenen molta por a ser jutjats o a ser tractats malament per una relació sexual que han tingut i han tingut un problema."

Per Carme Calafat, directora d'Infància i Família ABD, una organització de suport a les persones en situació de fragilitat social, moltes adolescents embarassades es troben qüestionades i soles.

"La situació de risc més greu d'aquestes noies que queden embarassades és la soledat. És el secretisme que hi ha al voltant d'aquesta situació i que no puguin disposar de cap adult referent que pugui acompanyar-les en les possibles solucions al voltant d'un embaràs.".

Si es decideix tirar endavant l'embaràs però no fer-se càrrec de la criatura quan neix, existeix el procediment de la renúncia hospitalària en el moment del part. Donar en adopció el nadó i renunciar als drets i deures de la maternitat. Disset dones s'hi han acollit aquest any.

Però, per a les mares menors d'edat, aquí, una altra vegada, cal l'autorització dels pares o tutors.

Un fet que obliga les adolescents a haver-ho d' explicar sempre a la família. I, en segons quins contextos, això pot ser molt difícil.

# data[].attributes.attachment_link.title
Desinformació, soledat i vergonya: embarassos no desitjats en joves menors

# data[].attributes.attachment_link.description
El 2017 hi van haver més avortaments que naixements de mares adolescents, però moltes encara no saben què fer en cas d'embaràs