# data[].attributes.body
Nascuda a Barcelona, Rodoreda va créixer en un entorn familiar marcat per la figura del seu avi, un gran admirador de Verdaguer.

Es va casar als vint anys amb el seu oncle matern, Joan Gurguí, amb qui va tenir un fill, Jordi, el 1929. Aquesta experiència va ser traumàtica per a l'autora​.

# data[].attributes.body
Va començar la seva carrera literària als anys 30, publicant novel·les com Sóc una dona honrada? (1932) i Del que hom no pot fugir (1934).

Va treballar al Comissariat de Propaganda de la Generalitat durant la Guerra Civil Espanyola i va col·laborar amb diversos diaris i revistes​.

# data[].attributes.body
Amb la fi de la Guerra Civil, Rodoreda es va exiliar a França el 1939, on va viure amb altres intel·lectuals catalans com Joan Oliver i Francesc Trabal.

Durant l'exili, va mantenir una relació sentimental amb l'escriptor Armand Obiols. Aquesta etapa va ser difícil per a ella, tant econòmicament com emocionalment​.

# data[].attributes.body
Després de la Segona Guerra Mundial, va tornar a escriure, però no va ser fins als anys 60 que va assolir gran reconeixement amb obres com La plaça del Diamant (1962), considerada la seva obra mestra, i Mirall trencat (1974)​.

La seva obra està marcada per una profunda introspecció psicològica i una rica simbologia, sovint explorant temes com la solitud, el desarrelament i la identitat femenina.

# data[].attributes.body
Al llarg de la seva carrera, Rodoreda va rebre diversos premis, incloent el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes el 1980. Les seves obres han estat traduïdes a nombroses llengües, consolidant la seva reputació internacional.

# data[].attributes.body
Després de molts anys a França i Suïssa, va tornar a Catalunya el 1972, on va continuar escrivint fins a la seva mort. El seu últim treball, La mort i la primavera, es va publicar pòstumament i és considerat un testament literari de la seva visió del món​.