# data[].attributes.body
Розстріляне відродження: Тести

1. Назвіть представника/цю розстріляного відродження:

А) І. Франко

Б) М. Драй-Хмара

В) О. Забужко

2. Хто автор фрази "Геть від москви"?

А) М. Зеров

Б) В. Стус

В) М. Хвильовий

3. Хто з митців "Розстріляного відродження" вкоротив собі віку?

А) М. Хвильовий

Б) М. Куліш

В) Л. Курбас

4. Який з цих творів написав автор, що належить до "Розстріляного відродження"?

А) "Мина Мазайло"

Б) "Хіба ревуть воли як ясла повні"

В) "Кайдашева сім'я"

5. Який автор, що належав до "Розстріляного відродження" написав твір "Місто"?

А) Є. Маланюк

Б) В. Підмогильний

В) О. Турянський

6. До "Розстріляного відродження" НЕ належить:

А) М. Семенко

Б) Є. Плужник

В) С. Жадан

# data[].attributes.headline
Мандрика Вероніка 

# data[].attributes.subject
Мандрика Вероніка 

# data[].attributes.body
Розстріляне відродження" в Україні відбувалося у роки українського національного відродження під час тоталітарної доби, зокрема в період 1920-1930 років. Воно було наслідком політики радянської влади, спрямованої на придушення української національної культури, інтелектуальної та політичної еліти.

"Розстріляне відродження" було не тільки національним явищем, але й загальною рисою тоталітарної доби, яка характеризувалася придушенням будь-яких проявів вільної думки, самовираження та національного самоствердження. Воно було частиною систематичних репресій та політики русифікації, спрямованої на підпорядкування українського народу радянській владі.

Масові розстріли і репресії галузевих, культурних і політичних діячів українського народу в цей період були спрямовані на знищення будь-яких проявів національної свідомості та прагнень до незалежності. Тому "розстріляне відродження" можна розглядати як прояв загальної риси тоталітарної доби, але в контексті українського національного руху.

# data[].attributes.headline
Онищенко Светлана 

# data[].attributes.subject
Онищенко Светлана 

# data[].attributes.body
Миколи Куліша

Микола Куліш народився в бідній селянській родині 1892 року. Вже з дитинства він проявляв неабияку обдарованість.

Юнак мав успіхи в навчанні, але через бунтівний характер його кілька разів відраховували з училища.

Потім у його біографії була Олешківська гімназія, захворювання на малярію, історико-філологічний факультет університету в Одесі, служба в царському війську під час Першої світової війни та навчання в Одеській школі прапорщиків.

Ймовірно, через побачені жахіття голоду 1921-1922 років, коли Микола Куліш доклав неймовірних зусиль для порятунку своїх школярів від голодної смерті, його уявлення про роботу більшовицьким чиновником  змінилися.

Два тижні Куліш провів у катівнях чекістів. Але тоді його врятував однополчанин. У 1922 році Куліш переїхав до Одеси, спочатку займався опікою над безпритульними дітьми, а потім повністю занурився в літературну діяльність.

Цю виставу в 1925 році побачили навіть у Нью-Йорку та інших американських містах. Парадоксально те, що в Москві п’єсу показали пізніше, у 1926 році. Але й там вона викликала овації публіки.

Тоді ще можна було писати українською. У 1924 році Кулішу принесла славу його п’єса «97» на сцені Українського державного академічного театру імені Івана Франка. У творі йшлося про жахіття голоду 1921-1922 років на Харківщини.

У 1923-1934 роках Микола Куліш написав 15 п’єс та подружився з відомим режисером Лесем Курбасом.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (1)

# data[].attributes.headline
Онищенко Виктория 

# data[].attributes.subject
Онищенко Виктория 

# data[].attributes.body
3. Розстріляне відродження" було частиною національного відродження в Україні в 1920-1930-х роках, коли радянська влада, спочатку сприяючи українізації, згодом почала репресії проти української інтелігенції, звинувачуючи її в націоналізмі. Це явище було зумовлене прагненням радянського режиму придушити національну свідомість українців, що загрожувала централізованій владі.Однак репресії проти інтелігенції були загальною рисою тоталітарних режимів, які прагнули контролювати культуру й думки в усьому СРСР. Масові чистки охопили не тільки Україну, а й інші республіки, де винищували інтелектуалів і митців, що становили потенційну загрозу для режиму.Отже, "Розстріляне відродження" є водночас і національним явищем, і частиною загальної політики тоталітарних держав щодо придушення незалежної думки.

# data[].attributes.headline
Рудоквас Богдан 

# data[].attributes.subject
Рудоквас Богдан 

# data[].attributes.body
Після виходу в прокат фільму "Будинок Слово. Нескінчений роман" українці з новою енергією зацікавилися історією своєї літератури та феноменом українського культурного “Розстріляного відродження” 1920-х-1930-х років. Хвильовий, Сосюра, Йогансен, Тичина, Курбас, Куліш і Семенко - всі ці імена знову на слуху.

# data[].attributes.attachment_caption
26 квітня 1890 році в місті  Зіньків народився видатний український поет, літературознавець, перекладач, літературний критик, полеміст, професор, лідер «неокласиків».  Він був арештован та звинувачен у керівництві контрреволюційною терористичною націоналістичною організаціє його засудили на 10 років праці у виправних трудових таборів та конфіскації всього майна. В таборі у вільний час він займався перекладами та завершив українську версію "Енеїда" але цей рукопис пропав або був знищений. Без підстав його діло передивитись і засудили до розтрілу 3 листопада 1937 року Микола Зеров як і багато інших був розстріляний.

# data[].attributes.headline
Каращук Серафима 

# data[].attributes.subject
Каращук Серафима 

# data[].attributes.body
Микола Зеров

# data[].attributes.headline
Мандрика Вероніка 

# data[].attributes.subject
Мандрика Вероніка 

# data[].attributes.body
Анті́н Володиславович Крушельни́цький(псевдоніми і криптоніми — Антін Володиславич, Л.Журбенко, Педагог, Непедагог, Спокійненький, 4 серпня 1878, Ланьцут — 3 листопада 1937, Сандармох, Карелія) — український письменник, літературний критик і літературознавець, педагог, міністр освіти УНР (1919 р.), редактор шкільних хрестоматій з української літератури (Відень, 1919—1922), видавець-редактор громадсько-літературних журналів совєтофільського напрямку «Нові шляхи»(1929—1933 у Львові) і «Критика» (1933, там само), автор біографічного нарису «Іван Франко» та ін. Борець за незалежність України у ХХ сторіччі.

Чоловік Марії Крушельницької, батько Володимири, Івана, Богдана, Тараса та Остапа Крушельницьких.

Жертва сталінського терору.

# data[].attributes.headline
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.subject
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.body
Розстріляне відродження — це:

1. Національне явище:

- Придушення української культури

- Знищення української інтелігенції

- Русифікація та централізація

- Ліквідація національної ідентичності

2. загальна риса тоталітарної доби:

- Масові репресії інтелігенції

- Контроль над культурою в різних країнах (СРСР, Німеччина, Китай)

- Ідеологічна уніфікація

- Залякування через тероПоєднання національної трагедії та загальних характеристик тоталітаризму.

# data[].attributes.headline
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.subject
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.body
Ось приклад карти розуму для «Розстріляного відродження»:

Центр: Розстріляне відродження

1. Причини

- Радянська політика

- Сталінські репресії

- Уніфікація культури

2. Основні діячі

- Микола Хвильовий

- Микола Зеров

- Лесь Курбас

- Валер'ян Підмогильний

3. Характеристики

- Знищення інтелігенції

- Придушення української культури

- Репресії

4. Прояви

- Масові арешти

- Вбивства митців

- Заборона творів

5. Наслідки

- Втрата культурної еліти

- Русифікація

- Культурна криза

6. Паралелі з іншими країнами

- Тоталітарні репресії

- Німеччина (нацистські репресії)

- Китай (Маоїстські чистки)

Така структура допоможе швидко побачити основні аспекти явища.

# data[].attributes.headline
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.subject
Кузенкова Даша 

# data[].attributes.body
1.)Розстріляне відродження» як суто національне явище:

Цей термін належить переважно до українського контексту, адже він описує знищення конкретно української інтелігенції та культури в межах радянської політики. Національні аспекти цього явища проявлялися у кількох напрямках:Удар по українському культурному відродженню. На початку 1920-х років в Україні спостерігалося культурне піднесення, спричинене певною лібералізацією та політикою коренізації. Українська мова, література, мистецтво та наука почали активно розвиватися, набували ваги в суспільстві. Проте вже наприкінці 1920-х років цей процес був зупинений репресіями проти українських культурних діячів, що сприймалося як загроза для радянського централізму.

2.)Загальна риса тоталітарної доби

Однак не можна говорити, що «Розстріляне відродження» — це винятково українське явище, адже подібні процеси відбувалися й в інших національних республіках СРСР і навіть у самій Росії. Це явище є частиною ширших репресій тоталітарного режиму, що має спільні риси в різних країнах і культурах, зокрема:Тоталітарний контроль над інтелектуальним життям. Для всіх тоталітарних режимів характерним є прагнення до повного контролю над суспільним життям, зокрема над інтелектуальною і культурною сферою. Незалежна думка і мистецтво, які могли викликати критику режиму чи підштовхувати до соціальних змін, вважалися загрозою. Це призводило до знищення інтелектуальних еліт у багатьох країнах: Сталінські чистки в СРСР, нацистські репресії в Німеччині, Маоїстські кампанії в Китаї.Політика терору. Репресії були інструментом залякування суспільства, щоб утримати його в покорі. Сталінський терор не обмежувався лише Україною — він охоплював усю територію СРСР, зачіпаючи інтелігенцію багатьох національностей, зокрема російських, білоруських, грузинських, вірменських і багатьох інших культурних діячів.Ідеологічна уніфікація. Радянський тоталітаризм прагнув до ідеологічної одноманітності, зокрема через створення єдиного «радянського народу». Це вимагало знищення будь-яких проявів культурного плюралізму та національних особливостей, що виходили за межі офіційної радянської ідеології. Так само відбувалося і в інших тоталітарних режимах, де культурна різноманітність вважалася загрозою для держави.

Висновок«Розстріляне відродження» — це явище, яке має суто національні риси, пов'язані зі знищенням української культури та ідентичності, але воно також є частиною загальних процесів, властивих тоталітарним режимам. Знищення інтелігенції та культурних діячів було типовою практикою для таких режимів, як радянський, нацистський та маоїстський, оскільки вони прагнули встановити ідеологічну монополію і контролювати всі аспекти суспільного життя. Тому «Розстріляне відродження» можна розглядати як національну трагедію в контексті ширшого процесу репресій та культурного геноциду, властивого тоталітарній добі.

# data[].attributes.headline
Жуйко Назар: розгорнута відповідь на питання: «Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби

# data[].attributes.subject
Жуйко Назар: розгорнута відповідь на питання: «Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби

# data[].attributes.body
Явище "Розстріляного відродження" тісно пов'язане з українською культурною та політичною реальністю того часу. У 1920-х роках відбувався процес українізації, коли радянська влада намагалася підтримати розвиток національних культур в межах загальної соціалістичної ідеології. Цей короткий період відносної свободи дозволив українським митцям активно творити, формувати нові ідеї та візії майбутнього України.

Знищення національної ідентичності. Сталінські репресії були спрямовані не тільки на конкретних індивідуумів, але й на цілу національну ідентичність. Багато митців "Розстріляного відродження" мали яскраво виражену національну свідомість, яка суперечила радянським уявленням про централізовану владу і пригнічення національних рухів. Їхнє знищення мало на меті подавити будь-які прояви національної автономії, і в цьому сенсі "Розстріляне відродження" можна вважати явищем, яке стосується саме українського контексту.

Україна як експериментальний майданчик. Оскільки Україна мала сильну національну традицію та великий інтелектуальний потенціал, сталінський режим бачив її як загрозу своїй централізованій владі. Репресії проти українських інтелектуалів можна вважати спробою уніфікувати культурний простір і нав'язати радянську ідеологію, що робить це явище частково унікальним для України

# data[].attributes.headline
Вєтряк МИрослава

# data[].attributes.subject
Вєтряк МИрослава

# data[].attributes.body
Його мистецькі пошуки виросли на ґрунті Української революції 1917–1921 років та її продовження в культурному Ренесансі 1920-х – початку 1930-х. Високоосвічений та різноплановий діяч заклав основи вітчизняної акторської й режисерської школи, кінематографу, відкрив світові видатного драматурга Миколу Куліша, великих акторів – Амвросія Бучму, Мар’яна Крушельницького, Валентину Чистякову, Дмитра Мілютенка, Йосипа Гірняка, Наталію Ужвій.

# data[].attributes.headline
Дичева коллаж 

# data[].attributes.subject
Дичева коллаж 

# data[].attributes.headline
Рибалкіна Яна колаж

# data[].attributes.subject
Рибалкіна Яна колаж

# data[].attributes.headline
Бахмутов Ярослав

# data[].attributes.subject
Бахмутов Ярослав

# data[].attributes.headline
"Розстріляне відродження"-суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?

# data[].attributes.subject
"Розстріляне відродження"-суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?

# data[].attributes.body
Лукашев Михайло

# data[].attributes.headline
"Розстріляне відродження"

# data[].attributes.subject
"Розстріляне відродження"

# data[].attributes.body
"Розстріляне відродження" - це поняття, яке використовується в контексті історії України, і посилається на період масових політичних репресій та масового терору, які були спрямовані проти інтелектуалів, культурних діячів та релігійних лідерів, особливо в 1930-х роках. Основне завдання цих репресій було придушити будь-яку форму незалежності та висловлювання національної свідомості.

Отже, "Розстріляне відродження" можна вважати національною специфічною рисою тоталітарного режиму, яка відображається в конкретній історичній та культурній ситуації України.
Котик Олександра

# data[].attributes.body
1. УЦР ухвалила закон про українську академію мистецтв 18 грудня..
а) 1917 року ✓
б) 1925
в) 1983
2. Хто такий модератор?
а) президент
б) організатор ✓
в) помічник
3. Який твір Куліша показує долю людини у тоталітарний режим?
а) "Мина Мазайло" ✓
б) "Місто"
4. У якому році створено указом Скоропадського УАН?
а) 7 листопада 1998 року
б) 17 листопада 1903 року
в) 27 листопада 1918 року ✓
5. Що таке "Розстріляне Відродження"?
а) Ув'язнені, розстріляні, зниклі, доведені до божевілля митці ✓
б) бідні митці
в) всі хто народився після 1900 року
6. Автор "Міста"
а) Скоропадський
б) Підмогильний ✓
в) Леся Українка

Акритова Дар'я

# data[].attributes.headline
Лисенко Дмитро. Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?

# data[].attributes.subject
Лисенко Дмитро. Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?

# data[].attributes.body
Відповідаючи на це питання, потрібно розглядати його з історичної точки зору і спиратися на досвід інших країн, які перебували під впливом радянської влади. У кожної країни радянського союзу налічувалося як мінімум декілька митців культури, яких москва могла б вважати демонстративно революційними і небезпечними. В тодішній Білорусії, нині окупованій білорусі, "совєти" розстріляли немало письменників і митців, які сміли писати літературні твори білоруською мовою. Згодом, це призвело до тотального винищення білоруської культури, яка не може відновитися і до сьогоднішнього дня. Білоруси не змогли зберегти свій менталітет і мову, почавши поступово змішуватися із росіянами. Більш оптимістичним прикладом є Республіка Казахстан, яка так само перебувала під окупацією і мала свої негаразди із російською тоталітарною машиною. На щастя, географічне положення казахів допомогло їм краще зберегти свою мову і культуру. Нині Казахстан, безумовно, є прихистком росіян і осередку залишків російської культури, проте він все ж таки був здатен зберегти своє коріння.
Загалом, можна сказати, що копії "Розстріляного Відродження" були майже в усіх радянських країнах, однак лише українське можливо було назвати насправді революційним і бунтівним, що допомогло нам запам'ятати нашу історію набагато краще, ніж це вийшло у вищезгаданих білорусів чи казахів. Українські тогочасні митці були справжнім феноменом, і загинули за благу справу, чітко усвідомлюючи, що їхні нащадки її продовжать.

# data[].attributes.headline
«Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?»

# data[].attributes.subject
«Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?»

# data[].attributes.body
Розстріляне відродження -це важлива частина нашої історії. Розстріляне відродження відбувалося 20-ті—30-ті роки , воно відображало розквіт національної свідомості та культурного відродження, українізації та розвитку як нації. У 20-х роках у нашу літературу прийшли численні таланти , які невдовзі заявили про себе, то був період справжнього відродження української літератури, театру та образотворчого мистецтва.

Однак, "Розстріляне відродження" також було частиною страшної репресії та  політикою тоталітарного режиму.Початком масового нищення української інтелігенції вважається травень 1933, коли найталановитіших письменників арештували ліквідували всі літературні угруповання, а сам Микола Хвильовий вчинив самогубство. Більшовицька влада грубо втручалася в літературний процес, а згодом затвердила так званий «соціалістичний реалізм» , який вважається єдиним правильним напрямом .

Кульмінацією радянського режиму стало " на честь 20-ї речниці Великого Жовтня" у Словецькому таборі особливого призначення Лесь Курбаса , було страчено понад 100 осіб. Також були заборонені дуже важливі теми: голодомору, репресій, причини падіння УНР , українізації, наша історія.

Отже, все це значно обмежило в розвитку нашу культуру та мистецтво,  той час став частиною  страшної репресійної машини тоталітарного режиму, із-за якой сталося дуже багато страждать та втрат .

Милана Дічева

# data[].attributes.attachment_caption
Порфіленко Данііл

# data[].attributes.headline
 карта розуму

# data[].attributes.subject
 карта розуму

# data[].attributes.headline
Кійко Валерія. «Розстріляне відродження» — суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?»

# data[].attributes.subject
Кійко Валерія. «Розстріляне відродження» — суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?»

# data[].attributes.body
Розстріляне відродження — це 20-ті — 30-ті роки, під час яких йшло активне відродження нашої культури, українізація та розвинення як нації. Однак, на жаль, воно не просто так «розстріляне». Розвинення нашої культури йшло повним ходом та дедалі більше це турбувало сталінський режим, поки не дійшло до точки кипіння. Каталізатором початку репресій та заборон стала стаття «Україна чи Малоросія?», яку Сталін прочитав особисто. Він був надзвичайно обурений та вважав, що спочатку Хвильовий відірве українську літературу від російської, а згодом Україну — від росії.

З цього моменту почалося страшне. Найталановитіших письменників арештували, ліквідували всі літературні угруповання, а сам Хвильовий вчинив самогубство. Більшовицька влада грубо втручалася в літературний процес, а згодом ще й затвердила так званий «соціалістичний реалізм», який вважався єдиним правильним напрямом. Також були заборонені дуже важливі для нас теми: голодомор, репресії, причини падіння УНР, українізація, наша історія. Колись я дивилась відео на тему голодомору, у якому в подробицях розповідали про голодомор (PROМОВА — як Сталін морив голодом Україну), тому можу додати, що про нього не просто не можна було розповідати, про нього розповідали як про «легку нестачу їжі» або «проблеми з продовольством», а іноземним кореспондентам взагалі заборонялося навіть їздити в Україну. Але були й випадки, коли писали правду. Наприклад, журналіст Гарет Джонс, який проник в Україну й написав серію статей про те, «як голод правив Росією» (в ті часи багато журналістів використовував термін «росія» для означення радянського союзу). Кілька фотографів, які намагалися показати правду, були заарештовані. Деяким вдалося донести свої зображення до лідерів заходу, але це нічого не дало, бо захід не хотів втручатися в радянську політику.

Мене постійно заносить ще про щось розповісти, але все ж повернемось до Розстріляного відродження. Сталінські «чистки» охопили всю Україну, навіть дітей і калік, не шкодуючи нікого. Анатолій Парфиненко розповідав про сім’ю, яка жила в селищі Амур. Вночі за ними приїхали та разом ще з 337 людьми відвезли в Сибір, просто скинувши їх із поїзда в метіль. Майже всі загинули. По іншій версії кобзарів розстріляли під Харковом.

Розстріляне відродження — це дуже важлива частина нашої історії. Скільки всього було поховано разом зі страченими? Скільки думок, ідей, відкриттів, які вже ніколи не побачить світ? Яким би було наше суспільство якби не сталінський режим, якби нам вільно дали розвиватися? Це актуальні питання для всієї нашої історії, бо впродовж усього існування росії (під будь-якою її назвою) вона намагалась знищити нас, навіть зараз.

# data[].attributes.body
1.Який письменник Розстріляного відродження став автором твору "Місто"?

A. Олесь Гончар

B. Валер'ян Підмогильний (відповідь)

C. Микола Хвильовий

D. Микола Куліш

2.До якої епохи належить твір Миколи Хвильового "Я (Романтика)"?

A. Бароко

B. Ренесанс

C. Розстріляне відродження (відповідь)

D. Модерн

3.Який головний мотив простежується в літературі Розстріляного відродження?

A. Оспівування козацької слави

B. Романтизація природи

C. Критичне відображення соціальних реалій (відповідь)

D. Вивчення фольклору

4.Який письменник періоду Розстріляного відродження став жертвою сталінських репресій?

A. Ліна Костенко

B. Микола Зеров (відповідь)

C. Іван Драч

D. Павло Тичина

5.Який театральний твір Миколи Куліша відображає долю людини в умовах тоталітарного режиму?

A. "Тіні забутих предків"

B. "Маклена Грасса"

C. "Мина Мазайло" (відповідь)

D. "Записки українського сумашедшого"

6.Який літературний журнал був основним органом письменників Розстріляного відродження?

A. "Літературний вістник"

B. "Червоний шлях" (відповідь)

C. "Літературна Україна"

D. "Граніт"
Шорін Єгор

# data[].attributes.headline
 «Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?  

# data[].attributes.subject
 «Розстріляне відродження» - суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?  

# data[].attributes.body
Питання про "Розстріляне відродження" вимагає аналізу, який обирає певну перспективу для розгляду. Однак можна зазначити, що "Розстріляне відродження" в Україні було складним історичним явищем, яке відображало розцвіт національної свідомості та культурного відродження, а також страшну репресійну політику тоталітарного режиму Сталіна.

З одного боку, "Розстріляне відродження" в Україні можна розглядати як суто національне явище. Воно було періодом великого піднесення української культури, літератури, мистецтва та національної ідентичності. Поети, письменники, митці та інтелектуали активно сприяли створенню та поширенню української культури. Цей період був дуже важливим для національного відродження і має глибокий національний сенс для українців.

З іншого боку, "Розстріляне відродження" також було частиною загальної риси тоталітарної доби, яка характеризувалася репресіями, терором і масовими політичними репресіями. Сталінський режим переслідував будь-яку форму незалежного мислення та діяльності, що могли б загрожувати його владі. У цьому контексті репресії проти українських інтелектуалів та культурних діячів були частиною загального шаблону тоталітарного підпорядкування.

Отже, "Розстріляне відродження" можна розглядати як явище, яке поєднує в собі як національну складову, так і загальну рису тоталітарної доби. Це був період, коли національна ідентичність України виражалася і крізь творчість інтелектуалів, і в той же час цей період став частиною страшної репресійної машини тоталітарного режиму, яка призвела до багатьох страждань та втрат.

# data[].attributes.headline
Рибалкіна Яна тести

# data[].attributes.subject
Рибалкіна Яна тести

# data[].attributes.body
1. У якому місті відбувалися численні літературні угрупування письменників?

А. Київ

Б. Харків ✔

В. Дніпропетровськ

Г. Житомир

2. Хто ставив на сцені харківського театру " Березіль" безсмертні філософські драми Миколи Куліша?

А. Лесь Курбас ✔

Б. Осип Турянський

В. Володимир Вернадський

Г. Агатангел Кримський

3. Під якою назвою Лідер ВАПЛІТЕ опублікував статтю?

А. "Сатана в бочці"

Б. "Геть від Москви!"

В. "Україна чи Малоросія?" ✔

Г. "Біла студія"

4. Продовжіть речення: Було створено всесоюзну спілку радянських..

А. архітекторів

Б. співаків

В. артистів

Г. письменників ✔

5. На що обернулася славна Київська академія мистецтв?

А. театр

Б. "художній" інститут ✔

В. школу

Г. інститут мистецтв

6. У якому році уперше було вжито термін "ростріляне відродження"?

А. наприкінці 1930-х рр.

Б. у 1935 р.

В. наприкінці 1950-х рр. ✔

Г. у 1940 р.

Лантух Софія

# data[].attributes.headline
розстріляне відродження

# data[].attributes.subject
розстріляне відродження

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.question
кто з ціх діячив був участником УАН?

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
Агатанел Кримський

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
Георгій Набут

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
Абрам Маневич

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.poll_choices[].choice_text
Літвінов Микита

# data[].attributes.headline
 «Розстріляне відродження» – суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби? 

# data[].attributes.subject
 «Розстріляне відродження» – суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби? 

# data[].attributes.body
«Розстріляне відродження»

– суто національне явище чи загальна риса тоталітарної доби?

Багата і славна Україна іменами письменників і поетів, кращі з яких були совістю і сумлінням народу, виразниками його прагнень і сподівань. Талановитими, чесними письменниками представлена українська література XX століття. У 20-х роках у нашу літературу прийшли численні таланти, які невдовзі заявили про себе на повний голос. 20-ті роки називають "українським Відродженням", бо то дійсно був час справжнього відродження української літератури, театру, образотворчого мистецтва.

Але, на жаль, той період відродження був надто коротким. Початком массового нищення української інтелігенції вважається травень 1933 р., коли 12–13 травня стався арешт Михайла Ялового й самогубство Миколи Хвильового.

Кульмінацією дій радянського репресивного режиму стало 3 листопада 1937 р. Тоді «на честь 20-ї річниці Великого Жовтня» у Соловецькому таборі особливого призначення за вироком Трійки розстріляний Лесь Курбас. У списку «українських буржуазних націоналістів», розстріляних 3 листопада, також були Микола Куліш, Матвій Яворський, Володимир Чеховський, Валер’ян Підмогильний, Павло Пилипович, Валер’ян Поліщук, Григорій Епік, Мирослав Ірчан, Марко Вороний, Михайло Козоріс, Олекса Слісаренко, Михайло Яловий та інші. Загалом, в один день за рішенням несудових органів, було страчено понад 100 осіб представників української інтелігенції. 1937 рік називають "апогеєм винищення цвіту української нації", "розстрілом українського Відродження".

Про письменників України, які стали жертвами сталінських репресій, розповідає книга "З порога смерті". Скільки було загублено талановитих відомих письменників і молодих, які тільки-но заявили про себе. Справедливо кажуть, що в ті часи був підрубаний генетичний корінь нації.

«Розстріляне відродження» — це літературно-мистецьке покоління 20-х — початку 30-х рр., яке дало високохудожні твори у галузі літератури живопису, музики, театру і яке було знищене більшовицьким тоталітаризмом. Українська творча інтелігенція 20-х рр. вперше за останні 300 років зробила героїчну спробу підвестися з колін, випростатися і гідно показати перед світом свою культуру. Роздратована стійкістю опору, Москва пустила в хід найганебніші засоби. «Нам треба українську інтелігенцію поставити на коліна, це наше завдання і ми його виконаємо: кого не поставимо — перестріляємо», — так сформулював завдання комуністичної партії один із її вірних членів. Результати відомі — з 259 українських письменників, які друкувалися у 1930 р., після 1938р. друкувалися тільки 36 (своєю смертю померли лише 7 письменників). За приблизними підрахунками Юрія Лавріненка, одного з небагатьох діячів українського відродження, якому вдалося виїхати на Захід (йому належить термін «розстріляне відродження»), у 30-х рр. було винищено 80% творчої інтелігенції.

Літературно-мистецьке покоління "Розстріляного Відродження" — це митці, які творили високохудожні твори, які прагнули піднести українську культуру до вершин світового розвитку. Література «розстріляного відродження» позначена надзвичайним багатоманіттям стилів і жанрів. З великою енергією у літературі тоді працювали Сергій  Єфремов, Микола Зеров, Микола Хвильовий, Микола Куліш, Григорій Косинка, Михайло Драй-Хмара, Пилип Филипович, Василь Чумак, Василь Еллан-Блакитний, Михайль Семенко, Валер'ян Поліщук, Валер'ян Підмогильний, Євген Плужник, В. Винниченко та багато-багато інших.

30-ті роки ХХ століття стали однією з найтрагічніших сторінок історії української літератури. Ціла когорта талановитих, рішучих, завзятих і сильних духом українських митців була знищена владою, кинута за грати, морально зламана.

Ці роки характеризуються найбільшим розгортанням репресивної машини, яка була спрямована проти всіх соціальних груп та прошарків населення. Саме в цей час і вже на тривалий період було знищено останні надії на культурно-патріотичне відродження України в Радянському Союзі.

Найважливіший висновок, який можна зробити з цієї трагедії – це констатувати факт того, що в 30-ті роки XX століття Україна втратила не лише ціле покоління, а й багато ідей, які митці вкладали у свої твори. Була знищена і загублена величезна кількість робіт, які могли б зробити вагомий внесок у формування самоідентичності української нації в майбутньому, стати її гордістю.

Кожен митець сам обирав свій шлях: непокора чи пристосування. Шляхом боротьби та непокори до режиму пішли Б. Антоненко-Давидович, Остап Вишня (репресії і концтабори), М. Хвильовий (самогубство), В. Винниченко, Є. Маланюк (еміграція). Шлях пристосування обрали В. Домонтович (замовчування), П. Тичина, М. Бажан (писання програмових творів на уславлення партії).

Деякі з письменників, яким пощастило вижити (П. Тичина, М. Рильський, В. Сосюра, П. Панч, Ю. Яновський), змушені були пристосовуватися до нових умов, ставати на шлях конформізму. Цьому процесові активно сприяли різні творчі спілки (письменників, композиторів, художників), «реорганізовані» відповідними органами у середині 30-х років. Усе це значно обмежувало в розвитку культуру, літературу та мистецтво, руйнувало творчий потенціал народу, збіднювало його духовне життя.

# data[].attributes.headline
Бабаєва Аліна тести

# data[].attributes.subject
Бабаєва Аліна тести