# data[].attributes.headline
משימת כתיבה על חוויה מירושלים

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה על חוויה מירושלים

# data[].attributes.body
כתבו על חוויה שחוויתם בירושלים או על מה שאתם הכי רוצים לעשות אם הייתם מבקרים בעיר.

# data[].attributes.headline
חקר: מגדל דוד

# data[].attributes.subject
חקר: מגדל דוד

# data[].attributes.body
גלה מדוע מגדל דוד נקרא כך ומה משמעותו בהיסטוריה של ירושלים.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מגדל דוד מוזיאון ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.title
מגדל דוד מוזיאון ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.description
מגדל דוד מוזיאון ירושלים

# data[].attributes.headline
יצירה: ציירו את חומות העיר העתיקה

# data[].attributes.subject
יצירה: ציירו את חומות העיר העתיקה

# data[].attributes.body
צרו ציור של חומות העיר העתיקה והתייחסו לשערים השונים הנמצאים בה.

# data[].attributes.headline
העשרה: הכותל המערבי

# data[].attributes.subject
העשרה: הכותל המערבי

# data[].attributes.body
קראו על הכותל המערבי, ומה המנהגים הקשורים למקום זה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הכותל המערבי (בקיצור: הכותל) הוא אחד מארבעת קירות התמך המקיפים את הר הבית זה כאלפיים שנה, משלהי תקופת בית שני ועד ימינו. במסורת ה יהודית מיוחסת לכותל המערבי קדושה יתרה, וכנראה כבר ב מאה ה-14 נקבע מקום תפילה בסמוך אליו, המשמש לכך עד היום.

לכותל המערבי חשיבות דתית, לאומית והיסטורית, ואלה מביאים אליו מיליוני מבקרים בכל שנה, יהודים ושאינם יהודים. בני מצווה עולים שם לתורה בימי שני וחמישי, חיילים נשבעים אמונים ברחבתו העליונה, ואישים מרחבי העולם מבקרים בו.

הכותל המערבי נבנה כחלק מסדרת שיפוץ מקיפה ביותר שיזם המלך הורדוס בהר הבית במאה הראשונה לפני הספירה. עד ימיו של הורדוס היה הר הבית קטן למדי, והשתרע על שטחו הטבעי של הר המוריה. הורדוס הרחיב את המתחם אל הגאיות וההרים המקיפים את ההר. כדי לתמוך ברחבה הגדולה, ששוליה תוכננו להיות מעל פני הקרקע, הורדוס הקים ארבעה קירות תמך עצומים, שיצרו יחד מבנה טרפזי, ובחלל בינם לבין ההר בנה קשתות ו קמרונות. הכותל המערבי, שהוא הארוך מבין הכתלים, נמשך לאורך כ-488 מטרים, גובהו המקורי היה כ-60 מטרים אך כיום הנקודה הגבוהה ביותר היא 40 מטרים. גובהו ברחבת התפילה הוא כ-32 מטרים. עקב איסור מוסלמי על מחקר ארכאולוגי בהר הבית, לא ניתן למדוד את עובי הכותל, אולם על פי מדידות שונות נראה כי עובי הכתלים כולם נע בין 4 מטרים בחלק התחתון, ל-2 מטרים בחלק העליון.

בשנת 2011 התגלו מתחת לנדבך הראשון של הכותל, באזור קשת רובינסון, מטבעות שככל הנראה הוטבעו כ-20 שנה לאחר מות הורדוס; תגלית זו מערערת את הקביעה כי הכותל המערבי נבנה כולו בתקופת הורדוס.

הכותל המערבי קיים עד היום לכל אורכו, ומשתרע מפינת הר הבית הדרום-מערבית ועד הפינה הצפון-מערבית, לאורך הגן הארכאולוגי ירושלים, רחבת התפילה, בצמוד לבתים פרטיים ב רובע המוסלמי ולאורך מנהרות הכותל. הקטע הדרומי, השוכן בגן הארכאולוגי, משתרע לאורך כ-80 מטרים; רחבת התפילה כוללת כ-60 מטרים, וכל המשכו של הקיר עובר במנהרות הכותל. החלק הגלוי המוכר ביותר של הכותל הוא רחבת התפילה, בה מתנשא הכותל לגובה של 15 מטרים, כ-8 מהם (7 נדבכים) מקוריים. מתחת לרצפת רחבת הכותל קבורים עוד 17 נדבכים מקוריים.

עם סיום המצור על ירושלים וכיבוש העיר על ידי הרומאים, הרסו חיילי הלגיון את כותלי הר הבית ופירקו את האבנים שהרכיבו אותן, עד שהאבנים המפורקות כיסו את השורות שנותרו. בפינות הר הבית השתמרו השורות ההרודייניות במפלס גבוה יותר, משום שאלו נבנו מאבנים גדולות של 40-50 טונות, שהקשו על פירוקן. לא ברור אם הריסת הכתלים התרחשה מיד אחר כיבוש העיר או מאוחר יותר. ניתן להניח כי הפירוק נעשה בידי הלגיון העשירי (שחנה בעיר למעלה מ-200 שנה מאוחר יותר). חלק גדול מהאבנים שנערמו לצדי הכתלים שימשו לבנייה חוזרת במקומות אחרים ב תקופה הרומית המאוחרת, ב תקופה הביזנטית וב תקופה המוסלמית.

שיפוץ הכותל התבצע מאוחר יותר בידי שושלת בית אומיה ה מוסלמית ב מאה השמינית או בידי ה פאטמים. במסגרת שיפוץ זה בנו המוסלמים מספר נדבכים מעל אבני הכותל המקוריות, ופילסו את שטח הר הבית מחדש. ברחבת התפילה, למשל, ניתן להבחין בין האבנים המקוריות ובין השיפוץ: האבנים ההרודיאניות גדולות מאוד אך מגוונות בגודלן, הן מוחלקות, ולכל אחת מהן מסגרת שוליים מוקפדת. האבנים המוסלמיות, לעומת זאת, קטנות בהרבה, בעלות גודל אחיד, ופניהן חלקות לגמרי ללא גימור או מסגרת.

מעל הבניה המוסלמית הקדומה נוספו ב תקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי 16 נדבכים צרים לכותל באזור רחבת התפילה (שהייתה אז סמטה צרה). ההוספה בתקופת המנדט (השורה העליונה בכותל, הבולטת בבוהקה הלבן) עוררה מתח בין יהודים ומוסלמים, ואף עלתה כטענה יהודית על הפרת ה סטטוס קוו בדיונים ב משפט הכותל.

קטע הכותל ברחבת התפילה מאופיין בצמחיית-קירות טיפוסית, הכוללת כמה פרטים של צלף קוצני, שיכרון זהוב, שרביטן, מציץ סורי, צמרנית הסלעים, לוע הארי הסיצילי, ו ארכובית שבטבטית.

על אחדות מאבני הכותל המערבי (וכך גם בשאר כותלי הר הבית) נחרטו במהלך השנים כתובות עבריות על ידי עולי רגל יהודים שביקרו במקום.

כתובת עברית קדומה מצויה מתחת ל קשת רובינסון ומצטטת (לא במדויק) מדברי ישעיהו הנביא ( פרק ס"ו, פסוק י"ד) את המילים "וראיתם ושש לבכם ועצמותם כדשא". בין הנוסח הזה לנוסח המסורה יש שני שינויים חשובים: "ועצמותם" במקום "ועצמותיכם", וחסרונה של המילה "תפרחנה" אחרי "כדשא". כתובת זו נחשפה בחפירות בידי בנימין מזר, והוא תארכה ל מאה ה-4, וייחסה ליהודים שקיוו לבניין בית המקדש השלישי, בעקבות תמיכת הקיסר יוליאנוס הכופר בבנייתו. מאוחר יותר חפרו במפלס שמתחת לכתובת רוני רייך ו יעקב ביליג וגילו בית קברות, ככל הנראה של נוצרים. אחת מהשערותיהם היא שהכתובת מתייחסת אל נקברים אלה, ושהשינוי בנוסח הפסוק נעשה בכוונה תחילה- לעג לעצמות הגויים.

ברחבות הכותל המערבי מצויות, בנדבכים שמעל לראשי המתפללים, כתובות רבות המאזכרות שמות עבריים, ככל הנראה של עולי הרגל עצמם שבכך ביקשו להנציח את שמם על גבי האבנים הקדושות. כתובות אלו נחרתו על אבנים שהיו בעבר בגובה המתפללים, אך בשל הנמכת מפלס הרחבה קשה כיום לראותן. בין הכתובות היו שמולאו בצבע כדי להבליט את הכתובת על פני האבן, ובשאר הכתובות- עם חלוף השנים הצבע נעלם או הוסר והכתובות התמזגו עם גון האבן.

ב מקרא ובמסורת היהודית לאורך הדורות, נחשב מקום בית המקדש למקום הקדוש והמרכזי ביותר. אחד הביטויים לכך הוא ההלכה שבשעה שמתפללים מכוונים את הלב לכיוון ירושלים והמקדש.

היה עומד בחו"ל יכוין את לבו כנגד ארץ ישראל שנאמר: "והתפללו אליך דרך ארצם". היה עומד בארץ ישראל יכוין את לבו כנגד ירושלים שנאמר: "והתפללו אל ה' דרך העיר אשר בחרת", היה עומד בירושלים יכוין את לבו כנגד בית המקדש שנאמר: "והתפללו אל הבית הזה", היה עומד בבית המקדש יכוין את לבו כנגד בית קדשי הקדשים שנאמר: "והתפללו אל המקום הזה", היה עומד בבית קדשי הקדשים... נמצא עומד במזרח מחזיר פניו למערב, במערב מחזיר פניו למזרח, בדרום מחזיר פניו לצפון, בצפון מחזיר פניו לדרום, נמצאו כל ישראל מכוונין את לבם למקום אחד.

על הר הבית חלים דיני קדושה שונים. לפי דיני קדושה אלו נאסרו חלקים שונים ברחבי הר הבית לכניסה שלא בטהרה ושלא בקיום תנאים מיוחדים נוספים. גם לאחר חורבן הבית הקדושה עדיין קיימת באותם המקומות ומחמת שלא ניתן היום להיטהר מ טומאת מת הרי שעל פי ההלכה היהודית הכניסה לחלקים מסוימים מהר הבית (אזור המקדש והעזרות) אסורה באיסור כרת. מאחר שתקופה ארוכה לא הורשו יהודים להיכנס אל ירושלים ואל הר הבית, לא נשארה מסורת ברורה היכן בדיוק המקומות המותרים בו. תפילה מול כתליו השונים של הר הבית הייתה המקום הקרוב ביותר שלא היה ספק לגביו. מאוחר יותר זכה כותלו המערבי של הר הבית למעמד מיוחד לעומת שאר הכתלים.

בדרך כלל מדרשי האגדה המזכירים את הכותל המערבי מתייחסים בלשונם לכותלו של בית המקדש, ולא לכותל המערבי של הר הבית - הכותל המערבי של ימינו. כך למשל במאמר "מעולם לא זזה שכינה מכותל המערבי של בית המקדש". מאז שלהי ימי הביניים ביטוי זה מאוזכר ומצוטט רבות בכתבי המחברים ועולי הרגל השונים בהקשר לכותל של ימינו. יש הטוענים שקישור זה הוא מאוחר ואינו כוונת המדרש. אך במדרש "איכה רבתי", יש כרוניקה המתארת את חורבן כותלי חומות ההר, ואת הדרך בה נשתייר הכותל המערבי. שם גם מופיע הנימוק לכך שדווקא כותל זה נותר על מקומו. עם השנים, כאשר נתקבע הכותל המערבי כמקום תפילה מרכזי ובעל חשיבות רבה, התרחב השימוש בציטוט המדרשים השונים כדרך לתאר את מידת חשיבותו של הכותל של ימינו.

"הִנֵּה זֶה עוֹמֵד אַחַר כָּתְלֵנוּ" - אחר כותל מערבי של בית-המקדש, שנשבע לו הקדוש ברוך הוא שאינו חרב לעולם

תפילות של יהודים ועלייתם לאתרים סביב קירות הר הבית מוזכרות ב תלמוד כבר לגבי חכמים בדור שלאחר החורבן, אולם לאחר מרד בר כוכבא אסרו הרומאים על יהודים לבוא לירושלים. תפילות של יהודים מול קירות הר הבית מתועדות החל מ המאה הרביעית בסיפורי נוסעים ו עולים לרגל. עדות ראשונה לכך נמצאת בדבריו של " הנוסע מבורדו" - עולה רגל נוצרי, שהגיע לירושלים בשנת 333:

"יש שתי אנדרטאות של אדריאנוס, ולא רחוק מהאנדרטאות נמצאת אבן נקובה שהיהודים באים אליה כל שנה ומושחים אותה ב שמן. הם מקוננים על עצמם באנחות וקורעים את בגדיהם ואז עוזבים".

התיאור מתייחס ככל הנראה לטקסי ה אבלות של תשעה באב. מקומה של "האבן הנקובה" אינו ברור, אך לצד ההנחה שהכוונה לאבן בכותל המערבי, שכן הוא מופיע בפירוש בתיאורים דומים נוספים, יש שמעריכים שהיא עמדה דווקא באזור הפינה הדרומית-מזרחית של הר הבית. באותה תקופה הוטלו מגבלות חמורות על כניסת יהודים לירושלים, כך שיהודים פקדו בעיקר את הר הזיתים, שממנו היה אפשר להשקיף על הר הבית. כיוון שכך, ייחסו יהודים חשיבות מיוחדת דווקא לכותל המזרחי של חומת הר הבית, כיוון שהוא הנשקף מהר הזיתים, וכיוון שממנו יצאו הכהן הגדול ועוזריו להכין אפר פרה אדומה בתקופת המקדש.

עד ל מאה השביעית, עמדו בשממונן חורבותיו של בית המקדש. בשנת 614 גורשו הביזנטים על ידי ה פרסים, שנעזרו ביהודים במלחמותיהם בארץ ישראל ובירושלים, ואלו העניקו ליהודים חופש פעולה מסוים שעורר תקוות משיחיות בקרב היהודים, שאף היו מעורבים בהרס ה כנסיות שחוללו הפרסים. כעבור זמן לא רב חל מפנה בעמדת הפרסים, שנטו אחר כך להעדיף לטפח את קשריהם עם המוני ה נוצרים בשטחים שכבשו. השינוי בעמדתם של הפרסים הביא לקיצו את הניסיון היהודי להפוך את ירושלים לעיר יהודית.

עם שובם של הביזנטים לשלוט בירושלים בשנת 628 נפרעו מן היהודים על תמיכתם, וחוללו הרס בהר הבית. הכותל המערבי של הר הבית ניזוק פחות, שכן למרגלותיו שכנה שכונת מגורים, שהרס הכותל היה מחייב את פינוייה. הארכאולוג מאיר בן דב, שהיה מנהל החפירות הארכאולוגיות ליד הר הבית ופיקח על חפירות הכותל, סבור כי בתקופת הרס זו החלה בניית "כנסיית ניצחון" מתומנת על הר הבית, צורה אדריכלית מקובלת במבנים נוצריים דומים, ודומה לזו של הכנסייה ב גריזים. אך זמן לא רב אחרי שובם של הביזנטים, בשנת 638, נכבשה ירושלים בידי ה מוסלמים. אלו שיפצו והגביהו את כתליו החרבים למחצה של הר הבית, הקימו מבני ציבור של ה ח'ליפות סמוך לכותל המערבי. הם בנו, אולי על בסיס יסוד הכנסייה הביזנטית, את מבנה כיפת הסלע.

בראשית ה תקופה הערבית הראשונה הגיעו לירושלים כשבעים משפחות יהודיות מ טבריה, בהזמנת השלטון החדש אשר נזקק למלאכות שבהן עסקו. יהודים אלה קבעו את מקום מגוריהם בסמוך לכותל הדרומי של הר הבית. נאסר עליהם להיכנס להר הבית, שאותו הפכו המוסלמים לאתר הקדוש להם.

על תפילות היהודים בסמוך לכתלים הדרומי והמזרחי של הר הבית ב תקופה הערבית הראשונה, כותב מאיר בן דב:

"הבחירה של הדרום כאתר התפילה היהודי נבעה מכך שבכותל הדרומי נמצאו שני שערי חֻלדה: שערי הכניסה והיציאה הראשיים של הר הבית, בימי הבית השני. כמה עשרות שנים לאחר-מכן, בנו המוסלמים ארמון וכמה מבני-יוקרה הקשורים בו, מדרום להר הבית וסמוך לשערי חלדה. השערים ששוקמו היו לשערי כניסה להר הבית, אך נועדו רק לבאי הארמון, וכך נאלצו היהודים לחפש להם שוב אתר לתפילה.

הפעם פנו לכתל המזרחי. היה זה בשל שער הכהן, הוא שער שושן ובשל המסורת, לפיה כאשר יהודים לא יכלו להיכנס לעיר הם התפללו אל מול כותל המזרח ושער הכוהן מעל הר הזיתים. עם נפילת השושלת האומיית והזנחת מפעל הבנייה האדיר בדרום, חזרו יהודים להתפלל סמוך לשערי חלדה בדרום".

ה רמב"ם אשר שהה ב ארץ ישראל בשנים 1165- 1166, שביקר בירושלים למשך שלושה ימים, נכנס כנראה להר הבית עצמו להתפלל אך אינו מזכיר ביקור באחד מכתליו של ההר.

בנימין מטודלה, שביקר בירושלים בשנת 1170 בערך, מזכיר מקום מול כיפת הסלע: "כותל מערבי, אחד מהכתלים שהיו במקדש ב קודש הקודשים, וקוראים אותו שער הרחמים, ולשם באים היהודים להתפלל בפני הכותל בעזרה". הוא מספר שהיהודים היו נוהגים ל"כתוב את שמם כל אחד ואחד על הכותל". תיאור דומה מופיע בספרו של רבי יצחק חילו, שבילי ירושלים, שיצא לאור ב- 1333, וגם בתיאור זה נזכר "הכותל המערבי" עם הביטוי "שער הרחמים".

לדעת בן-דב בעקבות התפתחות הקהילה היהודית ב רובע היהודי בראשות הרמב"ן שהחלה בשלהי המאה ה-13, ניתן לשער שהתפילה בכותל המערבי של הר הבית נקבעה ב מאה ה-14.

התיאור הראשון שאפשר לקשרו בוודאות למקום המוכר בימינו בשם "הכותל המערבי" נכתב בשנת 1488 בידי רבי עובדיה מברטנורא, בעקבות ביקורו בירושלים.

"וכותל מערבי, אשר הוא קיים עדיין, רצוני לומר חלק ממנו, אבניו הן אבנים גדולות מאד ועבות, לא ראיתי כגודל האבנים ההן בשום בניין קדמון, לא ב רומי ולא בשאר מקומות".

זמן קצר לאחר כיבוש ירושלים בידי ה עות'מאנים בשנת 1517, החל השלטון העות'מאני לשקם את העיר ואת המבנים שבה, ואף עודד יהודים מ מגורשי ספרד להתיישב ברחבי האימפריה העות'מאנית בכלל, וב ארץ ישראל בפרט. לפיכך, יהודים רבים יותר יכלו לפקוד את המקום והכותל המערבי הוכר כאתר תפילה יהודי באופן רשמי על ידי השלטונות בפקודת ה סולטאן סֻלמאן. התפילה נערכה בסמטה צרה ליד קטע קטן שאורכו היה עשרים מטרים, ובמרחק של כ-110 מטרים מצפון לפינה הדרומית-מערבית.

במהלך המאה ה-16 התרבו התיאורים של הכותל המערבי ברשימותיהם של נוסעים יהודים, רבניים ו קראים, ונראה שבתקופה זו כבר הפך המקום לאתר תפילה יהודי מוכר וסמל קדוש ליהודי התפוצות. מתקופה זו ישנם מקורות בהם חכמי ישראל מייחסים למעמד התפילה הסמוך לכותלו המערבי של הר הבית, יחס נכבד בדומה לעמידה בפני כותלו המערבי של בית המקדש.

במאה ה-19 נאלצו היהודים לשלם לשלטונות העות'מאנים עבור הזכות להתפלל ולקונן ליד הכותל. הקונסול האמריקאי אלברט רודס מסר כי מדובר בתשלום שנתי בסך 1,500 דולר. משה מונטיפיורי קנה את הזכות לתמיד. עוד במאה ה-19 ידוע על מנהג התחיבה של פתקים ברווחים שבין אבני הכותל.

הערבים כינו את הכותל אַלְגִ'דָאר אֶלְעַ'רְבִּי[ אך גם בשם "כותל הדמעות" או "כותל הבכי" (حائط المبكى, חאאֶ'ט אלמַבְּכּא), על שם תפילותיהם ובכיים של היהודים שבאו להתפלל שם, וכינוי זה התקבל מאוחר יותר גם לתיאור הכותל בשפה ה אנגלית (The Wailing Wall) ו"כותל הקינות" (Le Mur des Lamentations) בשפה ה צרפתית. ב אנציקלופדיה של האסלאם שיצאה בראשית המאה ה-20, בספרו של ההיסטוריון עראף אל-עראף, "ההיסטוריה המפורטת של ירושלים" וכן בספרי תיירות של ה וואקף עד 1990 אין אזכור לכותל המערבי כקשור לאסלאם.

על פי ד"ר שמואל ברקוביץ', עד המאה ה-19 המסורת ה מוסלמית זיהתה את הכותל הדרומי או המזרחי כמקום אליו קשר הנביא מוחמד את הבהמה הפלאית שלו, " אל-בוראק", לאחר מסע הטיסה הלילי שלו מ מכה ל ירושלים. כאשר התפתח המאבק סביב הכותל המערבי במאה ה-19, העתיקו המוסלמים, ממניעים פוליטיים, את מסורת זיהוי נקודת הקשירה של "אל בוראק" אל הכותל המערבי.

ב"ה ירושלים ת"ו, יום כ"ט לחודש אייר תר"פ

כבוד המנהל הראשי, מיור גנרל ל.י. בולס

שר גדול,

"הנני בזה מביע להדרת כבודו, את הצער הגדול של היהדות הארץ ישראלית ושל היהדות הכללית של כל העולם כולו, שכולנו מרגישים אותה בנפשנו, על אשר הרשו לעצמם אנשים זרים שאינם מבני דתֵנו, לנגוע באותה הנחלה הקדושה לנו, קודש קודשים, זיכרונֵנו העתיק והקדוש קדושת עולמים - זהו הכותל המערבי של מקום בית מקדשנו... שום אמתלא של תיקון ושל יִפוי לא תוכל להיות מוֹעֶלֶת [=מועילה] לעשות בְּהכותל הקדוש הזה שינויים בלא ידיעתנו, ובלא המלכתם [=עצתם] של באי-כוח היהדות. על כן הנני מבקש מכבודך... שאותו הזכות העתיק השומר על מורשתֵנו לא ייפגע משום אדם שֶבעולם. אם ימצא איזה צורך של תיקון בְּהכותל הקדוש הזה, תואֵל נא הממשלה להודיע את הדבר לבאי-כוח היהדות, לאחד הרבנים הראשיים של העדה, או לאיזה כוח ציבורי יהודי בטוח. ואנחנו הננו תמיד נכונים למלא את הדרישה... אבל חלילה לְשום יד, ובפרט יד של זר, לנגוע בכל הוד השֵׂיבה של הכותל הקדוש הזה מבלי הרשאתֵנו, שזהו לנו עלבון דוקר עד הנפש בכל רִגשות הקודש שלנו". ...

ברגשי כבוד נעלים.

הק' אברהם יצחק הכהן קוק.

(מתוך מכתבו של הראי"ה קוק, הרב הראשי לארץ ישראל אל המושל הצבאי הבריטי ב-17.05.1920), אגרות הראי"ה ח"ד תשד"מ, עמ' ס' וקי"ג

לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בשנת 1917, ועם סיום מלחמת העולם הראשונה ו התקופה העות'מאנית בארץ ישראל בשנת 1918, התגברה נוכחותם של יהודים תושבי הארץ ומבקרים מהתפוצות בכותל המערבי.

בין השנים 1918-1920 חידשה ההסתדרות הציונית באמצעות ועד הצירים את היוזמה לרכישת הכותל המערבי ופינוי שכונת המוגרבים הסמוכה לו. השטח היה חלק מ הקדש "ווקף אבו מדין" ולכן ניתן היה לרוכשו רק ב עסקת חליפין. מושל מחוז ירושלים רונלד סטורס היה מעורב ביוזמה וניהל מגעים חשאיים עם ההנהגה המוסלמית. במקביל התנהל משא ומתן בין נציגי הקהילה היהודית בירושלים בהובלת יוסף בר"ן מיוחס ומנהלי ה ווקף ללא ידיעתו של ויצמן. ישנן עדויות שאיש הביניים בין ועד הצירים והמופתי של ירושלים, כאמל אל-חוסייני, שעמד בראש הווקף, היה אחיינו של המופתי, אמין אל-חוסייני לו הובטחו דמי תיווך. ועד הצירים נסוג מן העסקה ומתשלום דמי התיווך משהודיע הרברט סמואל, בפברואר 1920, שכאשר ייכנס לתפקיד הנציב העליון תהיה ירושלים העתיקה לעיר עתיקות יפה, סמטאותיה הצפופות והמלוכלכות ייהרסו וממילא תפותח גם רחבת הכותל.

מאורעות תר"פ 1920 התחוללו בעיר העתיקה בסמוך לכותל.

זמן קצר לאחר מכן בעקבות הסכמת המושל הצבאי לתת למופתי את האפשרות לבצע תיקונים בכותל המערבי ללא צורך בהסכמת העם היהודי באמצעות נציגיו, פנה רבה הראשי של ארץ ישראל הרב אברהם יצחק הכהן קוק אל המושל במחאה על פגיעה בקדושתו של הכותל תוך שהוא מזהיר "כי חלילה לשום יד לנגוע בכותל הקדוש מבלי הרשאתינו".

במהלך שנת 1921 נרשמו אירועים של פגיעה בבאי הכותל, אך זרם הפוקדים את הכותל המשיך לעלות בהתמדה ובמיוחד בימי חג ומועד.

בשל העומס הרב במקום ב ימים נוראים ובשל תודעתם הלאומית, הציבו היהודים לקראת יום הכיפורים מספר ספסלים עבור חלושי-כח, ובפעם הראשונה גם מחיצה להפרדה בין גברים לנשים. בעיצומו של יום הכיפורים של שנת ה'תרפ"ט, 24 בספטמבר 1928 התפרצו שוטרים בריטים והסירו, תוך כדי התנגשות בקהל המתפללים, את המחיצה והספסלים. בנוסף המופתי הירושלמי אמין אל-חוסייני ציווה על ה מואזין לעמוד סמוך לכותל ולהשמיע מוזיקה בקול רם בשעת קריאת יזכור.

ועדות הכותל של בריטניה והיישוב היהודי

בעקבות מחאות היישוב היהודי בארץ ישראל ובעולם על ההתנגשות, שבה נפגעו מתפללים יהודים, מינתה ממשלת בריטניה בהסכמת חבר הלאומים "ועדה לקביעת הזכויות והתביעות השנויות במחלוקת של היהודים והמוסלמים בכותל המערבי" - ועדה זו כונתה גם בשם "ועדת הכותל הבינלאומית". הוועדה קיימה דיון על גבולות הסטטוס קוו, כשבו נגבו עדויות מיהודים ומוסלמים על הרשאת היהודים להציב כיסאות, ספסלים ומחיצות ב ימי השלטון העות'מאני. לבסוף הוכרע הדיון לטובת המוסלמים ועל פי עדותם כי מעולם לא הובאו כיסאות או הוצבו מחיצות בכותל המערבי (דבר שלמעשה מוכחש מצילום מראשית המאה ה-20).

מיד לאחר התקרית ביום הכיפורים, פתחו אל-חוסייני והמועצה המוסלמית העליונה במסע תעמולה נמרץ להגנת מסגד אל-אקצא ושמירת זכויות המוסלמים בכותל, שהוחשב קדוש למוסלמים בתוקף היותו חלק מחומת המסגד. בנובמבר 1928, החל המופתי להגביר את הלחץ על השלטונות לכפות את הסטטוס-קוו. הוא יזם מחאות בפני משרד המושבות בלונדון ובפני חבר הלאומים, וכן עצרות מחאה תדירות ב מסגד אל-אקצא, ובנוסף לאלה, יצר גם פרובוקציות בסמוך לכותל, כדי לאלץ את הממשלה לפעול: קריאה של המואזין של מסגד כיפת הסלע בעת תפילה של היהודים, עריכת טקסי "ד'יכר", המלווים קריאות חזקות ומכות תופים. לשם הקצנת המחלוקת, יזמה המועצה המוסלמית העליונה בניית אגף נוסף למבנה של בית הדין השרעי, שממנו ניתן להשקיף אל הכותל, ואף פתיחת פתח ברחבת הכותל, כדי להפוך אותה לדרך מעבר לתושבי המקום.

בקיץ 1929 פרצו מאורעות תרפ"ט שהחלו ב תשעה באב ברחבי הארץ. בעקבות אירועי הכותל ומאורעות תרפ"ט, הוקמו בקרב היישוב היהודי שתי ועדות לצורך הטיפול בענייני הכותל. הוועדות היו מורכבות מנציגים של המוסדות הלאומיים, הרבנות הראשית, ו אגודת ישראל. בעקבות ועדות אלה ייסדו ב- 1930 את תפקיד רב הכותל, שנמסר לרב יצחק אביגדור אורנשטיין.

ועדת הכותל הבינלאומית הגישה את הדו"ח שלה ביוני 1931. בעקבות דו"ח הוועדה נקבעו תקנות לסדרי התפילה בכותל, שבהן נאסר להניח שם כל חפץ כולל מחיצה, שולחן, ארון או כסא. הבאת ארון קודש ושולחן ל קריאה בתורה הותרה רק בחגים ובימי צום. בימים אחרים נאלצו המתפללים להפסיק את התפילה, וללכת אל בתים באזור, בהם ניתן היה לקיים את קריאת התורה, ולאחר מכן חזרו להמשך התפילה בכותל. נאסר לתקוע ב שופר ליד הכותל, ולכן לא יכלו לקיים את תפילות ראש השנה. למרות זאת, ב תפילת נעילה של יום הכיפורים תר"ץ 1930 תקע משה צבי סגל, צעיר מתנועת הנוער בית"ר. ובמשך השנים, הוגנבו שופרות שבהם תקעו עם סיום היום בכל שנה.

למעשה בתקופה זו, מלבד בראש השנה, התקיימו בכותל המערבי תפילות בכל ימי השבוע. בימי חג ושבת היה הכותל הומה מרוב אנשים. גם מבקרים ותיירים רבים פקדו את המקום ותועדו כמדי יום ביומנו של הרב אורנשטיין. בשנת ה'תש"ו 1946 ביקרו בכותל, לפי הערכתו של רב הכותל, כ-370,000 נפש.

התפילה הציבורית האחרונה בכותל נערכה ב ט"ז בכסלו תש"ח, ערב החלטת החלוקה של ה או"ם ב- 29 בנובמבר 1947. באותו יום נכחו בכותל כ-1,500 מתפללים שבאו במיוחד להתפלל להצלחת מדינת ישראל שבדרך. בחצות הלילה כמדי יום הגיעו קבוצות של חסידי ברסלב לערוך תיקון חצות. לאחר מכן חסמו הבריטים את הדרך אל הכותל. הערבים הטילו מצור על הרובע היהודי במשך 6 חודשים, עד שנפל בידי הלגיון הירדני באביב תש"ח 1948.

בהסכם ה כניעה של יהודי העיר העתיקה, סוכם שתתאפשר גישה של אזרחי מדינת ישראל לכותל. אך בפועל מאז כיבוש העיר בידי ה ירדנים ב- 1948 ועד 1967 נמנעה גישה של ישראלים לכותל. בתחילת התקופה היה הכותל סגור לתיירים, אך בהמשך נפתח לביקורי תיירים (לא ישראלים). ב תשעה באב מדי שנה נהגו יהודים לעלות ל הר ציון ל"מצפה הבית" כדי לצפות על הר הבית והכותל המערבי.

הכותל, כמו כל העיר העתיקה נכבש על ידי צה"ל ב מלחמת ששת הימים. תצלום הצנחנים בכותל המערבי הוא מהתמונות המפורסמות בתולדות המדינה. זמן קצר לאחר מכן הרסו דחפורי חיל ההנדסה של צה"ל את שכונת המוגרבים ששכנה בסמוך אל הסימטה הצרה של הכותל, ובמקומה נבנתה רחבה למתפללים ולמבקרים.

ב שבועות תשכ"ז נפתחו שערי העיר העתיקה לתנועה חופשית של תושבי ישראל. יותר מ-200,000 איש הגיעו בהתרגשות רבה לבקר באזור, שביקורים בו נמנעו מהם במשך כשני עשורים.

עקב התנועה הרבה שלעיתים הייתה כרוכה בחילול חג המוני נדרשו כללים וסדרים חדשים להתנהלות במקום, תוך תשומת לב לקדושתו וחשיבותו התרבותית. ב ח' בתמוז תשכ"ז, ( 16 ביולי 1967) - חוקקה הכנסת את חוק השמירה על המקומות הקדושים. האחריות למתחם הכותל המערבי, סדריו, תחזוקתו וניהולו עברו מן הרבנות הצבאית אל משרד הדתות, אז בראשותו של ה שר זרח ורהפטיג. תקנות שהותקנו מכוח חוק זה קובעות את המותר והאסור בכותל המערבי ובאזור הסמוך אליו.

לקראת תשעה באב תשכ"ז 1967 התחיל חיל ההנדסה בהתקנת פנסים וזרקורים להארת המקום, כדי שאפשר יהיה לשהות בו גם בלילה, וכן נהרסו מבנים שנמצאו בסכנת התמוטטות. בתקופה זו התמנה האדריכל יוסף שנברגר לשמש יועץ שר הדתות לפיתוח רחבת הכותל. פרופ' בנימין מזר מונה לשמש ראש המשלחת הארכאולוגית לחפירות בכותל הדרומי ובכותל המערבי. במשך מספר חודשים שימש החלק הדרומי של רחבת הכותל כעזרת גברים, ואילו החלק הצפוני אשר מוגבה יותר שימש כ עזרת נשים. הוחלט ליישר את השטח הצפוני המוגבה, ונחשפה הכניסה מתחת לבנין ה מחכמה. עפר, פסולת ושברי אבנים, מתחת לבנין המחכמה עד ל קשת וילסון פונו. כמו כן חודשה משרת רב הכותל ועוגנה בתקנות מדינת ישראל במסגרת הרבנות הראשית לישראל ו חוק השמירה על המקומות הקדושים. משנת 1988 נמצא הכותל באחריות מלאה של הקרן למורשת הכותל המערבי, שהוקמה בשנה זו. הקרן למורשת הכותל, הכפופה ל משרד ראש הממשלה, אחראית על כל ענייני האדמיניסטרציה הקשורים בכותל המערבי, על אחזקה וניקיון של רחבת הכותל המערבי ומנהרות הכותל, פיתוח ובינוי של רחבת הכותל וסביבתה, וכן על תחומי חינוך הקשורים בכותל המערבי.

כל אבן מאבני הכותל זכתה ל"תעודת זהות" משלה. כל האבנים מתועדות במערכת ממוחשבת המנהלת מעקב אחר מצב האבן, סדקיה ומימשקיה עם האבנים שסביבה. כתוצאה ממגע ידיים ונשיקות, סופגות האבנים לחות, זיעה ושומן שיחד עם הצמחייה והאקלים השורר במקום מביאים לבלייה של האבנים ומעלים את הצורך לבצע בהן פעולות שימור מורכבות.

בי"א באב תשע"ח, 23 ביולי 2018, נפלה אחת מאבני הכותל לתוך רחבת עזרת ישראל, ככל הנראה עקב רטיבות במסגד אל אקצה. לא היו נפגעים.

מספר הביקורים באתר הכותל מדי שנה נאמד ב-10 מיליון. מאז שנת 2000, רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים הוא הרב שמואל רבינוביץ.

ב 17 לפברואר 2020 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את תוואי הרכבת לכותל , התחנה תקרא דונאלד טראמפ

בסוף המאה ה-15 הפכה סמטת הכותל לרכוש ה ווקף. בימי השלטון העות'מאני היו הכותל ושכונת המוגרבים חלק משטח בבעלות הנהלת הווקף על הר הבית. יהודים הציעו לקנות את הכותל מידי הווקף, כדי להעבירו לבעלות יהודית. השר משה מונטיפיורי היה מעורב בניסיון רכישת שכונת המוגרבים, בשנות השבעים של המאה ה-19 (אך לא תרם לבניית נדבכי הכותל העליונים, למרות הנטען בשיר הידוע). ב- 1887 ניסה הברון אדמונד דה רוטשילד לרכוש את הכותל בעת ביקורו בארץ ישראל. ליוזמה זו התנגדו רבני ירושלים, מחשש לתגובה קשה של הערבים המוסלמים בעיר. יוזמה נוספת הייתה בשנת 1914, כאשר דוד ילין פנה אל שגריר ארצות הברית ב איסטנבול, הנרי מורגנטאו, וביקש ממנו לפעול להסכמת השלטונות העות'מאניים להעברת הכותל לידי " החברה להחזקת המקומות ההיסטוריים בארץ ישראל" שנוסדה בידי ילין ואחרים. ילין העריך את הסכום שיש לגייס תמורת ההעברה בכמיליון פרנק צרפתי.

בשנים 1840 ו-1911 נקבע על ידי השלטונות העות'מאניים כי אין ליהודים זכויות ברחבה שלפני הכותל, מלבד הרשות לבקר במקום לשם תפילה - אך מבלי להביא ספסלים, מחיצות וספרי תורה. אולם היהודים לא השלימו עם האיסורים הללו, ובאמצעות שתדלנות בפני מושל המחוז והממונה על הווקף, היו משיגים את הסכמתם להתפלל כדרכם ללא הפרעה. בפסח 1922 מנעו המוסלמים מהיהודים להביא כיסאות למקום התפילה. השלטונות הבריטיים התערבו והמושל רונלד סטורס קבע באותה שנה, בהתאם למצב החוקי הקיים (ולא למצב בפועל), כי אין להביא כיסאות וספסלים.

ב מלחמת העצמאות נכבש הכותל בידי הלגיון הירדני, וב מלחמת ששת הימים נכבש על ידי ישראל. שטחי העיר העתיקה סופחו לישראל ב-1967. חקיקת חוק ירושלים ב-1980 קבע חובת שמירה על המקומות הקדושים בעיר לכלל הדתות.

קבוצות חרדיות אנטי-ציוניות (כגון חסידות סאטמר, נטורי קרתא ובעלי השקפה דומה) נמנעות מלבקר בכותל המערבי מכיוון שהוא נכבש על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים ועל כן הפך בעיניהן לאחד מסמלי המדינה והגעה אליו עשויה להתפרש כמתן לגיטימציה לה.

עם שיבת עם ישראל לארצו גברו ניסיונות ההכחשה הפלסטיניים לקשר בין ישראל לכותל המערבי. על רקע החשש מפני הציונות, החלו ניסיונות רכישת הכותל על ידי היהודים להתפרש בקרב הציבור המוסלמי כתחילתה של השתלטות יהודית על הר הבית כולו. ב-1922 החל הנושא הזה להפוך למרכזי בהסברה הערבית, עם פתיחתו של מסע תעמולה בארץ ובעולם המוסלמי, על ידי המועצה המוסלמית העליונה ו הוועד הפועל הערבי, שהזהיר מפני סכנת השתלטות יהודית על קודשי האסלאם.

ה מופתי אמין אל-חוסייני עשה שימוש במסורת המחודשת של אל בוראק, בנוסף לטיעונים משפטיים, כדי לדרוש בעלות על הכותל בתקופת המנדט הבריטי. מסורת זו נעשתה מקובלת יותר ויותר בקרב ההוגים המוסלמים במהלך המאה ה-20, ככל שגבר הסכסוך בין היהודים לערבים, ובפרט לאחר מאורעות תרפ"ט שהחלו בכותל המערבי, ומכונות לפיכך ב ערבית "מהפכת אל-בוראק". כיום אין מוסלמים רבים המערערים על המסורת הזו. בהקשר זה המוסלמים מכנים את הכותל חָאיִט אַלְבּוּרָאק. בתחילת המאה ה-21, הכחישו לגמרי אישי דת מוסלמיים בכירים, בהם השייח' עכרמה צברי וה שייח' מוחמד חוסיין, את הקשר ההיסטורי של היהודים לכותל המערבי, וטענו כי הוא שייך לווקף המוסלמי. ארכאולוג פלסטיני טען כי מציאת המטבעות שכנראה מאוחרות מתקופת הורדוס, מתחת לכותל המערבי שהוגדר על ידו בטעות "הקיר המערבי של בית המקדש" מהווה לדעתו עוד הוכחה לטענה הכוזבת של היהודים לגבי הקיום האגדי של המקדש.

ערך מורחב - הכותל הקטן

הכותל הקטן נמצא בהמשכו של הכותל המערבי לכיוון צפון. במקום מתקיימות תפילות המאורגנות על ידי ארגון "כותלנו", מיסודה של ישיבת עטרת כהנים, זהו המקום השני בקרבתו (מחוץ להר הבית) אל המקום המקובל כמקום קודש הקודשים. ב מנהרות הכותל נמצא " שער וורן", אשר נמצא מול קודש הקודשים במדויק.

הכותל הקטן נמצא סמוך לשער הברזל, ולמבקרים בו מתאפשרת לרוב הצצה אל תוך הר הבית. 'רחבת' הכותל הקטן היא סמטה צרה (כ-3 מטר) המובילה לבתי מגורים פרטיים.

מאיר בן-דב, מרדכי נאור וזאב ענר, הכותל, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981.

אלי שילר וגבריאל ברקאי (עורכים), הכותל המערבי, אריאל, 180-181, תשס"ז.

הרב ישראל דנדרוביץ, לבושות שחורים בכותל המערבי, בתוך קובץ הפעמון, גיליון 5, עמודים: 7-29

כותלנו - הרב קוק והמאבק על הכותל, חיים לנגזם, חוסן ישועות, ירושלים ה'תשס"ט. על מאורעות הכותל בתקופת המנדט.

הרב שמואל רבינוביץ, הכותל המערבי הלכות ומנהגים, הקרן למורשת הכותל המערבי, תשע"א.

הכותל המערבי - אתר הכותל, מצלמות שונות מהכותל ומידע על אירועים שנערכים בו בזמנים שונים.

סיור וירטואלי אינטראקטיבי ב־360 מעלות בכותל המערבי - צולם ב־2007

סיור וירטואלי בכותל - צולם בדצמבר 2007

תערוכה וירטואלית של הכותל המערבי באתר הספרייה הלאומית

תמונות ומסמכים של ועדת הכותל, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים

הכותל המערבי ותולדותיו בראי מדעי הדתות - אופיר יעקבסון

דב בן מאיר, הכותל המערבי: מאימתי?, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח

פורטל תמונות של ירושלים הכותל המערבי

אתר לא רשמי המרכז מידע תיירותי אודות הכותל

שיחרור הכותל והעיר העתיקה - הקלטה של שידור רדיו היסטורי

ירושלים הקדומה מתגלית בחפירות הסמוכות לכותל מתוך אתר "לדעת".

רות פ גולדשמידט-לעהמאנן, ‏הכותל המערבי-ביבליוגרפיה נבחרת, קתדרה 12 ביולי 1979

ההיסטוריה של תוכניות ארכיטקטוניות לעיצוב מחדש של רחבת הכותל, Xnet

ניר חסון, יאיר אטינגר, פרויקט הכותל - המחלוקות שמאחורי לב הקונצנזוס הישראלי, באתר הארץ, 14 במאי 2013

שלומית וקסלר-בדולח, אלכסנדר און, בריז'יט אונונה ושועה קיסילביץ, ‏ירושלים, חפירות רחבת הכותל 2005-2009, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 121, 23 בספטמבר 2009

משה עמירב, סיפורו של צנחן באתר הקרן למורשת הכותל המערבי

פסח בכותל המערבי בשנת תרע"ג, 1913

תפילה בכותל בשנת 1934, לראשונה תפילה בכותל המוסרטת עם קול, ארכיון שפילברג (התחלה 3:00)

יוסי רונן, כתב גלי צה"ל, נלווה לכח הצנחנים ומדווח ביום כיבוש הכותל, 7 ביוני 1967

תמונות נדירות: 150 שנה בכותל המערבי, באתר הספרייה הלאומית, מרץ 2017

נתי גבאי, האירוע שפתח מלחמת דת בכותל המערבי ב-1928, באתר הספרייה הלאומית, מאי 2017

1. צופיה הירשפלד, ^ תגלית: חלקים מהכותל לא נבנו על ידי הורדוס, באתר ynet

2. רוני רייך, ‏^ חורבן ירושלים בשנת 70 לסה"נ: תיאורו של יוסף בן מתתיהו והממצא הארכאולוגי, קתדרה, חוברת 131, ניסן תש"ס, מרס 2009, עמ' 28-27, באתר JSTOR; והארץ הייתה תוהו ובוהו - תולדות ארץ ישראל: פרק 8, סרטון באתר יוטיוב, דקה 52:43 ואילך.

3. ^ גבריאל ברקאי, הכותל המערבי, אריאל 180-181, עמ' 32-17.

4. ^ הכותל המערבי תעלומה ופתרון, וראו גם: עוזי פז, "צמחיית הכותל", אריאל, עמ' 180-181

5. ^ ייתכן שגם ביקרו בתוך תחומו של הר הבית כי בזמנם היה ידוע להם היכן מותר

6. ^ יורם צפריר, שמואל ספראי (עורכים), ספר ירושלים: התקופה הרומית והביזאנטית 638-70, הוצאת יד בן צבי: ירושלים, 1999, עמ' 256-57

7. מאיר בן-דב, "ארכאולוגיה וארכיטקטורה", בתוך" ^ הכותל, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב, 1981. עמ' 49-50

8. ברשימה המיוחסת לרמב"ם כתוב: "ונכנסתי לבית הגדול והקדוש והתפללתי בו, ביום חמישי, ששה ימים לירח ^ מרחשון. ובאחד בשבת, תשעה בחודש, יצאתי מירושלים לחברון". וראו: איגרות הרמב"ם, (מהדורת יצחק שילת), כרך א, ירושלים תשנ"ה, עמ' רכד-רכה.

9. ^ 1 2

10. דותן גורן, ^ שותף אמין לרכישת הכותל המערבי חאג' אמין אל-חוסייני בשירות ועד הצירים 1918-1920, עת-מול, יד בן צבי, טבת תשע"ו, עמוד 18-20

11. ^ המשטרה הבריטית "מנצחת" על יד הכותל המערבי, דבר, 25 בספטמבר 1928
נוסח מלא של הספר הלבן על הכותל המערבי, דבר, 6 בדצמבר 1928

12. ^ חאג' אמין וברלין, ג'ני לבל, הו"ל טכנוסדר בע"מ, ת"א 1996, עמוד 21

13. צבי אל פלג, ^ המופתי הגדול, עמ' 26.

14. ^ מן הדו"ח של ועדת הכותל המערבי, דבר, 10 ביוני 1931
מהדו"ח של ועדת הכותל המערבי, דבר, 11 ביוני 1931
מן הדו"ח של ועדת הכותל המערבי, דבר, 14 ביוני 1931

15. ^ יומן הכותל המערבי, (עורך: שמואל אבן אור), עמ' 419-420.

16. ^ לקראת ט' באב, דבר, 29 ביולי 1952
המונים עולים להר ציון ביום האבל הלאומי, דבר, 8 באוגוסט 1954

17. ענבר טויזר ויעל פרידסון, ^ נפילת האבן מהכותל: רטיבות או כשל הנדסי, רחבת "עזרת ישראל" נסגרה, באתר ynet, 23 ביולי 2018

18. ^ בשנת 1995 התמנה הרב רבינוביץ' ל"רב המקומות הקדושים" ובשנת 2000 גם ל"רב הכותל". מינוי זה הוא לכל חייו.

19. ^ על פי עדות מונטיפיורי עצמו בספר זיכרונותיו, בשנת תרכ"ו, 1866, הוא בסך הכל רצה להקים גגון מחסה למתפללים, אך הדבר לא יצא לפועל, 'ספור משה וירושלים', ורשה 1881, עמ' 74-75

20. ^ 1 יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, פרק שביעי: הסכסוך סביב "הכותל־המערבי" והשלכותיו, עמ' 210-211, 213-214.2

# data[].attributes.attachment_link.title
הכותל המערבי

# data[].attributes.attachment_link.description
הכותל המערבי (בקיצור: הכותל) הוא אחד מארבעת קירות התמך המקיפים את הר הבית זה כאלפיים שנה, משלהי תקופת בית שני ועד ימינו. במסורת ה יהודית מיוחסת לכותל המערבי קדושה יתרה, וכנראה כבר ב מאה ה-14 נקבע מקום תפילה בסמוך אליו, המשמש לכך עד היום.

# data[].attributes.headline
משימת כתיבה: אישיות מירושלים

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה: אישיות מירושלים

# data[].attributes.body
כתבו מכתב לדמות חשובה מההיסטוריה של ירושלים ושתפו אותנו במה הייתם רוצים לספר לה או לשאול.

# data[].attributes.headline
חקר: שער יפו

# data[].attributes.subject
חקר: שער יפו

# data[].attributes.body
הכינו דו"ח קצר על שער יפו - מה חשיבותו לבאים מתוך ומחוץ לעיר?

# data[].attributes.attachment_link.title
שער יפו - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
בתקופה ה צלבנית הוא נקרא גם 'שער דוד', על שם ה מצודה הקרויה מגדל דוד הסמוכה לו. השער קבוע באמצע החומה המערבית של העיר העתיקה ב ירושלים, ונקרא על שם הדרך העתיקה המוליכה ממנו מערבה אל העיר יפו (היום - רחוב יפו) ו נמל יפו, שהיה ה נמל הראשי של ארץ ישראל עד לתקופת המנדט הבריטי.

# data[].attributes.headline
יצירה: הקמת דגם לעיר העתיקה

# data[].attributes.subject
יצירה: הקמת דגם לעיר העתיקה

# data[].attributes.body
צרו דגם של חלק מרובע בעיר העתיקה לפי בחירתכם בעזרת נייר, קרטון או חומרים אחרים.

# data[].attributes.headline
העשרה: סיפור חייו של שלמה המלך

# data[].attributes.subject
העשרה: סיפור חייו של שלמה המלך

# data[].attributes.body
קראו את חייו של שלמה המלך וכיצד תרם לירושלים.

# data[].attributes.attachment_link.title
‫המלך שלמה ירושלים‬

# data[].attributes.attachment_link.description
מלונות המלך שלמה ירושלים ירושלים - מלון 4 כוכבים. מלון המלך שלמה ירושלים ממוקם במחוז מערב ירושלים, במרחק של 300 מטר על דוד המלך וכולל 148 חדרים עם נופים של עיר. המלון מציע חנייה באתר ובריכת שחייה.

# data[].attributes.headline
משימת כתיבה: העתיד של ירושלים

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה: העתיד של ירושלים

# data[].attributes.body
דמיינו שבעוד 50 שנה אתם מבקרים בירושלים. איך היא נראית? כתבו על החזון שלכם לעיר.

# data[].attributes.headline
חקר: המוסדות החשובים בירושלים

# data[].attributes.subject
חקר: המוסדות החשובים בירושלים

# data[].attributes.body
בחרו מוסד אחד חשוב בירושלים (כמו הכנסת, מוזיאון ישראל) ותארו אותו ותפקודו.

# data[].attributes.headline
יצירה: קולאז׳ על ירושלים

# data[].attributes.subject
יצירה: קולאז׳ על ירושלים

# data[].attributes.body
צרו קולאז׳ המורכב מתמונות ומילים המייצגים את ירושלים בעיניכם.

# data[].attributes.headline
העשרה: בית המקדש

# data[].attributes.subject
העשרה: בית המקדש

# data[].attributes.body
בררו מה היה תפקידו של בית המקדש בהיסטוריה היהודית והציגו את המידע.

# data[].attributes.attachment_link.title
בית המקדש – המכלול

# data[].attributes.attachment_link.description
ערך זה עוסק במרכז עבודת ה′ של עם ישראל עד לחורבן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בית המקדש (פירושונים).

# data[].attributes.headline
משימת כתיבה: ירושלים בראי הדתות

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה: ירושלים בראי הדתות

# data[].attributes.body
כתבו על מהי משמעותה של ירושלים בעיני אחת הדתות: יהדות, נצרות או איסלאם.

# data[].attributes.headline
חקר: השווקים של ירושלים

# data[].attributes.subject
חקר: השווקים של ירושלים

# data[].attributes.body
חקרו את אחד השווקים בעיר העתיקה ותארו את המוצרים והאווירה שבו.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כשחושבים על ירושלים בדרך כלל עולים לראש שלושה סמלים: הכותל המערבי, מגדל דוד, ושוק מחנה יהודה. אבל בניגוד לשני הסמלים הראשונים, המייצגים את העבר של העם היהודי וירושלים, המקום שממנו באנו כעם, שוק מחנה יהודה מייצג היום יותר מתמיד את ירושלים של ההווה וירושלים של העתיד. מקום המשלב בצורה ייחודית בין נושן לחדשני, בין שוק לירקות ופירות למתחם אוכל ובילוי תוסס, ובתוך כל זה מצליח שוק מחנה יהודה לשמור על הגרעין החשוב ביותר לקיומו: להישאר אמיתי ואותנטי, עם הריחות, הטעמים והקריאות של המוכרים.

לא בכדי נחשב שוק מחנה יהודה לאחד הסמלים המוכרים והמזוהים ביותר עם ירושלים. אנחנו, הירושלמים, רואים בו מקום שמייצג אותנו, מסמל אותנו, ומעניק לנו את הזהות הכל כך ייחודית שיש לנו בחברה הישראלית. אנחנו קוראים לו "מחניודה", מילה שכיום גם מייצגת את אחת המסעדות הנחשבות ביותר בישראל הממוקמת בשוק, אבל יש בשם הזה משהו מעבר למילים. שוק מחנה יהודה מזכיר לנו את עצמנו. את הילדים שהיינו, את ירושלים שאנחנו אוהבים, ולמרות שבירושלים התפתחו מרכזי קניות בילוי רבים, יש משהו בשוק מחנה יהודה שממגנט אותנו לשם ומביא אותנו אליו גם ללא רשימת קניות ביד. אולי זה היכולת לפשוט את המסכות של היומיום, ולהיות מי שאנחנו. אנשים שאוהבים את החיים, ואוהבים את ירושלים.

הקמנו את האתר קודם כל כדי לתת כבוד למקום הזה, ולסוחרים ולאנשים העובדים וחיים בו, אשר הפכו אותו בשנים האחרונות למותג שהוא. שוק מחנה יהודה הוא סמל, ואנחנו מאמינים שאת הסמל צריך לייצג בצורה משקפת ונאמנה באינטרנט.

הסיבה השנייה היא להעניק לכם מידע, אווירה והשראה של המקום המיוחד הזה. אנחנו מזמינים אתכם לגלוש באתר, ולנסות לנשום בין העמודים, החנויות והתמונות גם את הריחות והקולות של השוק, בין אם אתם מבקרים לכמה שעות בעיר ומחפשים אטרקציה בירושלים או לנים במלונות בירושלים במסגרת חופשה. אנחנו מקווים שהחוויה באתר תביא אתכם לבקר בשוק וללמוד לאהוב אותו כמונו, שהרי בסופו של דבר אתר מחנה יהודה הוא רק חלק מהמקום האמיתי.

גלישה נעימה.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שוק מחנה יהודה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שוק מחנה יהודה בירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
סיורים בשוק מחנה יהודה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
סיורי אוכל בשוק מחנה יהודה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מפת שוק מחנה יהודה

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר שוק מחנה יהודה | סיורים, טעימות, אירועים ומידע כללי

# data[].attributes.attachment_link.description
כל המידע על שוק מחנה יהודה במקום אחד: כל הבסטות, כל החנויות, כל האירועים וכל הסיורים בשוק מחנה יהודה בלחיצה אחת, כולל מפת השוק להורדה ישירה

# data[].attributes.headline
יצירה: פסיפס של סמלים ירושלמיים

# data[].attributes.subject
יצירה: פסיפס של סמלים ירושלמיים

# data[].attributes.body
הכינו פסיפס בעזרת גזירי נייר או חומרים אחרים המבטא את סמלי העיר.

# data[].attributes.headline
העשרה: ירושלים בתקופת בית שני

# data[].attributes.subject
העשרה: ירושלים בתקופת בית שני

# data[].attributes.body
למדו על התקופה ההיסטורית של בית שני והתמקדו באירועים מרכזיים אז.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
ירושלים בתקופת בית שני – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
ירושלים בתקופת בית שני (538 לפנה”ס–70 לספירה) הייתה עיר הבירה של יחידות מדיניות שונות שבסיסן באזור יהודה, דוגמת פחוות יהודה הפרסית, ממלכת החשמונאים היהודית־עצמאית, ופרובינקיית יהודה הרומית. במשך רוב התקופה הזו של כשש מאות שנים, עמד בית המקדש השני על תילו על הר המוריה כמבנה המרכזי של העיר, בשמשו כמרכז דתי, פולחני ורוחני לעם היהודי.

# data[].attributes.headline
משימת כתיבה: מכתב לתושבי ירושלים

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה: מכתב לתושבי ירושלים

# data[].attributes.body
כתבו מכתב לתושבי ירושלים ובואו הביעו את הערכתכם למה שהם תורמים למדינה.

# data[].attributes.headline
חקר: הפטריכיה הארמנית

# data[].attributes.subject
חקר: הפטריכיה הארמנית

# data[].attributes.body
בדקו מהו הקשר של הארמנים לירושלים ומה תרומתם לעיר.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
הרובע הארמני – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
רובע בעיר העתיקה, ירושלים, ישראל

# data[].attributes.headline
יצירה: בנייה משורטטת

# data[].attributes.subject
יצירה: בנייה משורטטת

# data[].attributes.body
שרטטו מבנה ירושלמי מפורסם כמו מגדל דוד או כיפת הסלע.

# data[].attributes.headline
העשרה: יום ירושלים

# data[].attributes.subject
העשרה: יום ירושלים

# data[].attributes.body
למדו על האירועים שמובילים לאיחוד ירושלים ומה מסמל יום זה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יום ירושלים הוא יום חג לאומי הנחגג ב ישראל ב כ"ח באייר לציון איחוד העיר ירושלים תחת ריבונות ישראלית ב כ"ח באייר ה'תשכ"ז, לאחר הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. היום נקבע על ידי הכנסת ב"חוק יום ירושלים".

בנוסף לשמו הרשמי, יש המכנים את היום יום שחרור ירושלים, יום חרות ירושלים, או יום איחוד ירושלים, מתוך נקודת מבט הרואה בכינון הריבונות הישראלית ב עיר העתיקה וב מזרח ירושלים שחרור מעול כיבוש זר. השקפה זו קיבלה רוח גבית ב חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל. ביום ירושלים נערכים טקסים חגיגיים ב ירושלים ומחוצה לה, וכן טקסי זיכרון ממלכתיים ל חללים שנלחמו בירושלים ב מלחמת ששת הימים, ומתקיים בו ריקוד דגלים. במקביל מצוין גם יום הזיכרון ליהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל.

חגיגות יום ירושלים הראשון סמוך לכותל המערבי. עומד הרב הראשי לישראל הרב איסר יהודה אונטרמן, ומאחוריו הרב משה צבי נריה, שני מימין זבולון המר, ולידו אליעזר שפר

בראש חודש סיון תשכ"ז, יומיים לאחר סיום "לקבוע את יום כ"ח אייר כיום הודיה להקב"ה על ה הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, החליטה מועצת הרבנות הראשית לקיים בשבת הסמוכה תפילת הודיה חגיגית ולדון בקרוב על "קביעת יום חג לדורות". ב י"א בכסלו ה'תשכ"ח (13 בדצמבר 1967), בכינוס של חבר הרבנים של הפועל המזרחי, קראו הרבנים לרבנות הראשית לקבוע את כ"ח באייר כחג הודיה על שחרור ירושלים. ב ח' בטבת ה'תשכ"ח החליטה המועצה נסים שקרו ושבאותו היום גם שוחררה ירושלים". בתחילת מרץ 1968 כינסה הרבנות הראשית כנס רבנים לדון בצורה של יום ההודיה והתפילה שהוחלט עליו. הרב שלמה יוסף זוין הציע לומר הלל בלי ברכה, הרב טכורש והרב שאול ישראלי ביקשו שייאמר הלל בברכה. בכינוס דנו הרבנים גם בתאריך החגיגות. מספר רבנים ציינו ששני ימי חג בחודש אייר הם עומס גדול מדי. הרב משה לוין הציע להעביר את יום העצמאות ל כ"ח באייר. ב- 12 במאי 1968 קבעה גם הממשלה את כ"ח באייר כיום חגה של ירושלים. בשנת תשנ"ח (1998) אושר בכנסת חוק יום ירושלים .

השם "יום ירושלים" שאול ממזמור "זְכֹר ה' לִבְנֵי אֱדוֹם אֵת יוֹם יְרוּשָׁלָ‍ִִם, הָאֹמְרִים: " תהילים קל"ז ("על נהרות בבל"), אך בהקשר הפוך, ליום שבו חרבה ירושלים: עָרוּ, עָרוּ, עַד הַיְסוֹד בָּהּ"." ( ספר תהילים, פרק קל"ז, פסוק ז').

יום ירושלים הראשון

ערך מורחב - יום ירושלים הראשון

בשנת 1968 בקשו צעירי המפד"ל לערוך עצרת גדולה לכבוד יום ירושלים ברחבת הכותל המערבי, אך נתקלו בהתנגדות של הממשלה. בסופו של דבר העצרת התקיימה בסמוך ל עיר העתיקה, בהשתתפות הרב הראשי לישראל, איסר יהודה אונטרמן, ומשתתפים רבים.

חוק יום ירושלים

בשנת 1998 העניקה הכנסת למועד זה מעמד בחקיקה, באמצעות חוק יום ירושלים, התשנ"ח-1998, שנחקק על פי הצעת החוק של חבר הכנסת חנן פורת (מפד"ל). בדברי ההסבר להצעה נאמר:

עם מלאת 30 שנה לשחרורה ואיחודה מחדש של ירושלים בירת ישראל, יש מקום לציין זאת באופן ממלכתי כיום חג לאומי. את מהות ירושלים, רום התקוות ופסגת השאיפות, שאותה אנו מעלים על ראש שמחתנו, יש לציין ולייחד ביום המסמל את מרכזיותה בחיי עם ישראל אשר שב לארצו, הקים את מדינתו והכריז על ירושלים כבירתו הנצחית. יום מיוחד זה, יחזור וידגיש את אחדות כל העם והמדינה סביב ירושלים

רעיון דומה של קביעת היום בחוק העלה כבר בשנת 1979 עו"ד שמואל להיס, מנכ"ל הסוכנות היהודית, בפני ההנהלה הציונית.

הרב צבי יהודה קוק ביום ירושלים תשמ"א (1981) בישיבת מרכז הרב עם הרב שלמה גורן והרב אברהם שפירא (משמאל לימין)

בעבר, יום או יומיים לפני החג התקיימה מדי שנה צעדה גדולה תחת הכותרת "ההתיישבות מצדיעה לירושלים" ובה השתתפו אלפי צועדים, רובם אנשי ההתיישבות העובדת והחינוך ההתיישבותי.

ראש ישיבת מרכז הרב הרב יעקב שפירא עם ראש הממשלה בנימין נתניהו בטקס יום ירושלים, תשע"ה

במוצאי יום ירושלים מתקיימת מדי שנה עצרת הודיה גדולה בישיבת מרכז הרב, בהשתתפות רבנים רבים מחוגי הציבור ה דתי לאומי ואישי ציבור. פעמים רבות מגיעים הרבנים הראשיים לישראל, נשיא המדינה, ראש הממשלה, שרים, ראש עיריית ירושלים, חברי כנסת וה רמטכ"ל לעצרת זו. בעבר התקיימה עצרת זו בליל יום ירושלים ולאחר חצות הלילה התקיימה צעדה מהישיבה אל הכותל המערבי.

החל משנת 2011 מתקיימת תפילת שחרית בכותל המערבי בהשתתפות אלפים רבים מבחורי הישיבות הגבוהות, ישיבות ההסדר, ישיבות קטנות ו ישיבות תיכוניות מהציונות הדתית. את התפילה יזם וארגן הרב אלישע אבינר. בדרך כלל משתתפים גם רבים מרבני הציונות הדתית והרבנים הראשיים לישראל.

בסוף כל ריקודגלים מתקיימת עצרת תפילה ברחבת הכותל

האירוע המרכזי של היום הוא ריקוד דגלים, שמתקיים בשעות אחר הצהריים. במהלך אירוע זה, מגיעים לירושלים עשרות אלפי אנשים, רובם בני נוער מן הציונות הדתית. החוגגים מקיימים תהלוכה גדולה מלווה בשירים, ריקודים ודגלים. התהלוכה יוצאת ממרכז העיר ( גן סאקר ו גן העצמאות), נכנסת אל העיר העתיקה משעריה ומסתיימת בכותל המערבי לתפילה המונית.

אירועי היום כוללים טקס ממלכתי ב גבעת התחמושת, שהייתה מאתרי הלחימה הקשים בקרבות בירושלים. עיריית ירושלים עורכת ביום זה את טקס חלוקת אותות יקיר ירושלים. עוד מתקיימים בבירה סיורים, הופעות ותערוכות.

האגודה ה חרדית " קדושת ציון" מקיימת ביום זה או בסמוך לו את הוועידה השנתית שלה, שבו היא עוסקת בחזונה ובתכנון פעילותה. באירוע משתתפים מאות חרדים, בהם רבנים ואישי ציבור.

ב בתי הכנסת ה דתיים לאומיים נחגג היום באמירת הלל. בקרב היהדות החרדית היו דעות שונות בעניין. כיום היום אינו מצוין ברוב הקהילות החרדיות.

בישיבות מועצת הרבנות הראשית מ י"ז באדר תשכ"ח (17 במרץ 1968) הוחלט לקבל את הצעתו של הרב איסר יהודה אונטרמן שבה נאמר:

"נקבע יום כ"ח באייר כיום הודיה ושמחה... ב"אין לנהוג באותו יום פסוקי דזמרא יאמר הצבור את הגבלות של ספירה, אחרי שבכמה קהילות בישראל לא נוהגים בהגבלות אחרי ל"ג בעומר, וכל שכן שזה נדחה עתה מפני חשיבות הנס שעשה הקב"ה לעמו ישראל בנצחונם על אויביהם ושחרורה של ירושלים עיר הקודש." שירת הים (מן ויושע ה' - עד ה' ימלוך לעולם ועד) פסוק בפסוק בהטעמה, אחרי תפילת שמונה עשרה כרגיל יאמרו הלל שלם בברכה... אחרי תפלת עלינו אומרים פרק ק"ז ב תהילים המדבר מקבוץ גלויות ומסדרים בבית סעודת משתה ושמחה", וכן:

כאשר חל כ"ח באייר ביום שישי, מוקדמים הטקסים ליום חמישי, כ"ז באייר, כדי להימנע מ חילול שבת, אבל החלק הדתי של היום (אמירת ה הלל ומזמורי התודה) ממשיך להיערך ביום שישי, כ"ח באייר. כמו כן, לפי החלטת הרבנות הראשית משנת 2012 ( ה'תשע"ב), כאשר כ"ח באייר חל ביום ראשון נדחים האירועים ממוצאי שבת למחרת היום.

נכתבו גרסאות מיוחדות לתפילת על הנסים עבור יום זה.

ממשלת ישראל השלושים ושבע בישיבה מיוחדת לכבוד יום ירושלים במנהרות הכותל, 2023

ביום ירושלים ה'תשנ"ב ( 1992) נחתמה אמנת ירושלים, הצהרת אמונים של מדינת ישראל לעיר, ב משכן הנשיא.

ביום ירושלים ה'תשנ"ה ( 1995) בטקס ב גבעת התחמושת, ראש הממשלה יצחק רבין, ה רמטכ"ל ב מלחמת ששת הימים, הביע אמונים לירושלים מאוחדת, בהצהרה שבאה כתגובה לטענות הימין על כך ש תוכנית אוסלו תביא לחלוקת ירושלים ושסלילת כביש 1 בחלקו הטבעתי לאורך קו התפר ובין מזרח העיר למערבה, היא למעשה הצהרת כוונות של הממשלה לקבוע שם את הגבול.

חלק מ השמאל ומ הציבור הערבי במדינת ישראל רואים ביום ירושלים יום המציין את כיבושם של יהודה והשומרון וחבל עזה, על הכוחנות הכרוכה בכך לדעתם. בשנת 2014 הגישה סיעת מרצ הצעת חוק לביטול חוק יום ירושלים.

ביום ירושלים ה'תשפ"א ( 10 במאי 2021) במהלך ריקוד הדגלים, שיגר ארגון הטרור חמאס כעשר רקטות לאזור ירושלים מ רצועת עזה. הדבר הוביל לפתיחת מבצע שומר החומות.

הציבור העיקרי החוגג את יום ירושלים הוא בני הציונות הדתית. רבים מהם אומרים הלל ביום זה, בדומה ל יום העצמאות.

לקראת יום ירושלים ה-51 ( ה'תשע"ח, 2018) נשיא פרגוואי הוראסיו קארטס הודיע שבכוונתו להעביר את שגרירות פרגוואי לירושלים עד סוף כהונת ממשלתו. הנשיא ופמלייתו הגיעו לישראל לטקס חנוכת השגרירות בירושלים ואז התקיים הטקס הרשמי לקביעת השגרירות בעיר. ב-25 במאי 2018 כ"ח באייר ה'תשע"ח אישרה הכנסת, ביוזמת שר התיירות יריב לוין את פרויקט הרכבל בירושלים, שמתעתד להיות הרכבל לכותל ועתיד לעבור בחלקיה התיירותים של ירושלים.

יש הטוענים שחובה לחגוג, לספר את סיפורי הנצחונות ולהודות לה' בכל ששת ימי המלחמה. חגי בן ארצי, מהוגי הרעיון, ייחד את ספרו "מגילת מלחמת ששת הימים" לקריאה בששת ימי החג. הוא מחלק את סיפור המלחמה, כך שבכל יום מימי החג קוראים על קרבות באזור אחר (האזור ש כיבושו הושלם באותו היום):

בזמן מלחמת ששת הימים נכנס היישוב שעלבים לכוננות עליונה בשל סמיכותו לגבול עם ירדן. עם פרוץ המלחמה החלו הירדנים להפגיז את הקיבוץ באש תותחים. מגיני הקיבוץ השיבו באש מקלעים ומרגמות לעבר הירדנים במשך מספר שעות. בהמשך, לטרון נכבשה בזמן קצר על ידי כוחות צה"ל, והאיום הירדני הוסר. בתום המלחמה מסר דובר צה"ל כי במפקדת החטיבה ההאשמית הירדנית ליד רמאללה נמצאו תוכניות מבצעיות לפשיטות על יישובים ישראליים ובהם שעלבים. באחת הפקודות, מאפריל 1967, נכתב: "מטרת מפקדת החזית המערבית לבצע התקפה על היישוב שעלבים במגמה להרוס, להרוג כל מי שישנו בו ולחסל את היחידה הנמצאת בו".. בעקבות פרסום הידיעה, הייתה תחושה של נס גדול בקיבוץ ובישיבה הסמוכה לו. אנשי היישוב נוהגים לציין את יום ירושלים, כ"ח באייר, גם כ"יום שעלבים", בו מודים לאלוהי ישראל כל שנה על נס ההצלה.

ערך מורחב - יום הזיכרון ליהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל

עדת ביתא ישראל מעולי אתיופיה נוהגים לקיים ביום ירושלים טקס לזכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לארץ ישראל וזאת בשל הסיסמה שלוותה את עלייתם ל"ירושלים". בשנת 2004 החליטה ממשלת ישראל להפוך טקס זה לטקס ממלכתי המתקיים ב אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל ב הר הרצל.

מאז הפיכת הטקס לממלכתי, שותפו אף יהודי הפלשמורה, שעלו אחרי מבצע שלמה והתגיירו, אף על פי שכקבוצה אינם משתתפים ב חג הסיגד הנחוג בערב ראש חודש כסלו ב טיילת ארמון הנציב מול הר הבית.

פרופ' נחום רקובר, הלכות יום העצמאות ויום ירושלים, ירושלים תשמ"ה.

הרב אורי בצלאל פישר, הלכות יום העצמאות ויום ירושלים: מעבדות לחירות, ממוות לחיים, מחושך לאור גדול, ראשון לציון תשס"ח.

ד"ר חגי בן ארצי, מגילת ששת הימים: ליום ירושלים ולששת ימי הישועה, ירושלים תשע"ד.

חוק יום ירושלים באתר הכנסת.

הסרט המרכזי - יובל לשחרור יום ירושלים.

יום ירושלים, באתר "ישיבה"

ירושלים באתר הספרייה הלאומית

הרב שי הירש (עורך), המחזיר שכינתו לציון א-ג: מבט תורני על מלחמת ששת הימים ויום ירושלים, ירושלים תשע"ז

ירושלים: פריטי מקור ומשאבי הוראה, באתר החינוך של הספרייה הלאומית

שמואל כ"ץ, חג שחרור ירושלים: עיצובו של יום, מקור ראשון, מוסף "שבת", 26 במאי 2011, גיליון 720

פיוטים ליום ירושלים מתוך הזמנה לפיוט.

מאגר שירי יום ירושלים

יוני קמפינסקי, ירושלים, "כל אחד מאיתנו הוא היורש של דוד המלך", באתר ערוץ 7, 17 במאי 2015

צפו: טקס איחוד ירושלים, באתר ערוץ 20, 21 במאי 2017

חזי עמיאור, ההתנגדות הגורפת ל"יום איחוד ירושלים", "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, מאי 2017

יום ירושלים, דף שער בספרייה הלאומית

הרב אליעזר מלמד, הלכות יום ירושלים, באתר פניני הלכה

1. ^ 1 2 אליעזר שפר, "כיפה אחת", גיליון 5, אייר תשס"ז.

2. ^ רעיה יגלום, קרדיט חסר, באתר הארץ, 23 במאי 2012

3. ^ יום ירושלים צריך לחזור להיות היום של כולם, צריכים רק לחפש מכנה משותף | ליאורה מינקה | מעריב, באתר https://www.maariv.co.il. ההתיישבות מצדיעה לירושלים, באתר www.scooper.co.il

4. ראו: הרב ^ שריה דבליצקי,"קביעת יום הודיה בעקבות מלחמת ששת הימים" (מובא בספר הלכות יום העצמאות ויום ירושלים, בעריכת הרב פרופ' נחום רקובר)

5. ^ נחום רקובר, הלכות יום העצמאות ויום ירושלים, ירושלים תשל"ג, עמ' שנג.

6. ^ יהונתן ליס, מרצ דורשת לבטל את הגדרת יום ירושלים כ"חג לאומי", באתר הארץ, 27 במאי 2014.
נוסח הצעת החוק באתר הכנסת.

7. שמואל רוזנר וקמיל פוקס, ^ יהדות ישראלית: דיוקן של מהפכה תרבותית, כנרת זמורה ביתן, 2018

8. איתמר אייכנר, ^ היסטוריה בצ'כיה: הפרלמנט הכיר בירושלים כבירת ישראל, באתר ynet, 24 במאי 2017

9. איתמר אייכנר, ^ נשיא פרגוואי יחנוך את השגרירות בירושלים, באתר ynet, 7 במאי 2018

10. ^ חגי בן ארצי, מגילת ששת הימים: ליום ירושלים ולששת ימי הישועה, ספריית בית אל, 2013

11. ^ זאב וילנאי, שעלבים וסביבותיה, הוצאת קבוצת שעלבים, תשכ"ח, עמ' 42-47

12. ^ טקס לציון זכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל, החלטה מספר 1425 של ממשלת ישראל השלושים, משנת 2004, באתר של משרד ראש הממשלה, תמונות מטקס הזיכרון הממלכתי ליהודי אתיופיה שנספו בדרכם למדינת ישראל, תפוז אנשים.

# data[].attributes.attachment_link.title
יום ירושלים - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
יום ירושלים הוא יום חג לאומי הנחגג ב ישראל ב כ"ח באייר לציון איחוד העיר ירושלים תחת ריבונות ישראלית ב כ"ח באייר ה'תשכ"ז, לאחר הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. היום נקבע על ידי הכנסת ב"חוק יום ירושלים".

# data[].attributes.headline
משימת כתיבה: חזון לשלום בירושלים

# data[].attributes.subject
משימת כתיבה: חזון לשלום בירושלים

# data[].attributes.body
כתבו על דרכים שאתם חושבים שיכולות להוביל לשלום בין כל הדתות והעמים בירושלים.

# data[].attributes.headline
חקר: השכונות של ירושלים

# data[].attributes.subject
חקר: השכונות של ירושלים

# data[].attributes.body
בחרו שכונה בעיר (כמו נחלאות או מאה שערים) וספרו עליה, כולל מאפיינים תרבותיים או היסטוריים.

# data[].attributes.attachment_link.title
קטגוריה:ירושלים: שכונות – ויקיפדיה

# data[].attributes.headline
יצירה: יצירת פוסטר לשלום

# data[].attributes.subject
יצירה: יצירת פוסטר לשלום

# data[].attributes.body
צרו פוסטר המזמין לשלום ולשיתוף פעולה בין תושבי ירושלים.

# data[].attributes.headline
העשרה: המסורות בירושלים

# data[].attributes.subject
העשרה: המסורות בירושלים

# data[].attributes.body
בדקו על מסורת מיוחדת שמתקיימת בירושלים והציגו כיצד היא מתקיימת עד היום.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אזור ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
דברים לעשות בירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אטרקציות בירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אזור ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
פעילויות בירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אזור ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
דברים לעשות בירושלים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אזור ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.title
10 הכי טובים: אתרים חשובים בירושלים - TripAdvisor

# data[].attributes.attachment_link.description
אתרים חשובים: הצג חוות דעת ותמונות של אתרים חשובים בירושלים, ישראל ב-TripAdvisor.