# data[].attributes.body
Ved pludselig opstået sygdom eller pludselig forværring af kronisk sygdom sker der en række ændringer i kroppen, som kan øge behovet for energi og protein.

Kost til akut syge (sygehuskost)

Et energiindhold svarende til patientens aktuelle behov.

Kost med stor energitæthed (højt fedtindhold, lavt kulhydratindhold). Energiprocenten fra fedt bør ligge på 35-45%.

Proteinindholdet ligger som udgangspunkt i den høje ende af anbefalingen for raske, svarende til 1,0-1,5 g protein pr. kg kropsvægt pr. dag, så det sikres, at et evt. energiunderskud ikke resulterer i tæring på muskelvæv og organer.

Der stræbes efter et kostfiberindhold på 15-20 g pr. dag.

Et vitamin- og mineralindhold svarende til anbefalinger for raske, men der bør gives et tilskud af vitaminer og mineraler i form af en multivitamintablet.

En daglig måltidsfordeling på tre hovedmåltider og tre mellemmåltider. Helt afgørende er mellemmåltiderne, der i sygehuskosten bør udgøre 15-30 % af det samlede energiindtag, ofte i form af energi- og proteinrige drikke og desserter.

Anbefalingen for væske er som udgangspunkt den samme som for raske voksne, med mulighed for højere behov i nogle situationer (se Væskeomsætning hos raske). Det bliver dog helt afgørende, at meget af den væske, der indtages, indeholder energi og gerne protein.

# data[].attributes.body
Som udgangspunkt har ældre ikke ændret behov for diverse næringsstoffer end andre voksne – på nær D-vitamin og protein. Proteinindtaget bliver særligt vigtigt hos ældre, fordi de taber muskelmasse. Denne tilstand kaldes sarkopeni.

Ældre har øget risiko for at lide af væske mangel. Dette skyldes bl.a., at evnen til at føle tørst forringes med alderen. Derudover mindskes kroppens indhold af væske med alderen. Visse ældre er i særlig risiko for væskemangel, herunder ældre med konfusion, depression og feber samt ældre, der tager vanddrivende medicin. Under normale omstændigheder bør væskeindtagelsen ligge på omkring 1½ l dagligt.

# data[].attributes.body
1. peroral ernæring

2. tilskudsdrikke og enteral ernæring

3. parenteral ernæring.

Peroral - via munden
Enteral - via sonde
Parenteral - direkte ind i blodet via et lille kateter

Parenteral ernæring gives fx:

til patienter, der ikke er i stand til at indtage, fordøje eller absorbere tilstrækkelig oral eller enteral ernæring

ved alvorlige inflammatoriske tarmlidelser

ved korttarms-syndrom efter bortoperation af et tarmstykke

ved større hovedtraumer

ved akut sygdom i mave-tarm-kanalen

når tarmen skal aflastes efter en operation

før operation hos svækkede patienter.

Refeeding-syndrom

Ved svær underernæring ses mangel på en lang række næringsstoffer. Mangel på kalium, fosfat og/eller magnesium kan blive særligt farligt, når en patient begynder at få tilført en større mængde næringsstoffer igen.

# data[].attributes.body
Nedenstående symptomer ses ofte hos småtspisende og kan både være årsag til det lave kostindtag og en konsekvens af utilstrækkeligt indtag. Det er vigtigt at forsøge at behandle disse symptomer, da de er afgørende for et tilstrækkeligt kostindtag:

træthed

mund- og tandproblemer

appetitløshed

ændringer i smagsopfattelse

smerter

kvalme og opkastninger

diarré.

De overordnede principper for kost til småtspisende er:

Kost med stor energitæthed (højt fedtindhold, lavt kulhydratindhold). Energiprocenten fra fedt bør ligge på op til 50%. Mange kulhydrater øger volumen og bliver uoverkommeligt for den småtspisende. Sukker kan anvendes som energiberigelse.

Proteinindtaget bør være på 1,0-1,5 g protein pr. kg kropsvægt pr. dag, så et evt. energiunderskud ikke resulterer i tæring på muskelvæv og organer.

Tilskud af vitaminer og mineraler i form af en multivitamintablet.

Små, hyppige måltider (6-8 dagligt). Helt afgørende er mellemmåltiderne, der i kost til småtspisende bør udgøre 30-50 % af det samlede energiindtag.

Anbefalingen for væske er som udgangspunkt den samme som for raske voksne, med mulighed for højere behov i nogle situationer. Det er afgørende, at så meget som muligt af den væske, der indtages, indeholder energi og gerne protein.

Individuelt tilpasset konsistens i den enkelte måltider (læs mere i afsnittet Modificeret kost).

# data[].attributes.body
Kosten og indholdet af næringsstoffer i den modificerede kost følger de overordnede principper for kost til småtspisende. Forskellen er, at konkrete fødevarer bør undgås, og at konsistensen af mad og drikke bliver modificeret. Der findes tre kostformer med modificeret konsistens;

blød kost

gratinkost

cremet kost.

# data[].attributes.body
Hos raske voksne over 18 år betyder et BMI over 25 overvægtig, mens et BMI over 30 betyder svær overvægt.

En høj andel af overvægtige ældre rammes også af sarkopeni. For at sikre, at så meget muskelmasse som muligt bevares under et vægttab, er det altafgørende, at diætbehandlingen sker i kombination med motion.

Kost til at opnå vægttab følger som udgangspunkt retningslinjerne fra De Officielle Kostråd. Vigtigst af alt bliver, at dagskosten beregnes til den enkelte, således at det samlede energiindtag kan medføre vægttab. Hovedprincipperne for en vægttabskost er:

Et lavt indtag af energi (underskud i forhold til behov).

Begrænset fedtindtag, da fedt indeholder meget energi.

Grøntsager bør fylde ½ tallerken, og mængden af kulhydratrigt tilbehør (kartofler, ris, pasta, brød) bør være lidt lavere end normalkosten.

Proteinrig og fiberrig kost øger mætheden og er med til at holde blodsukkeret stabilt.

Drikkevarer bør så vidt som muligt være uden energi.

Alkohol bør begrænses, da dette bidrager med meget energi.