# data[].attributes.body
Поліетилен — дещо жирна на дотик, тверда речовина, безбарвна або білого кольору, не проводить електричний струм. Добрий ізолятор, термопластичний, еластичний. Якщо додавати барвники, легко забарвлюється. Як матеріал має широкий діапазон застосування

# data[].attributes.headline
Щоб утворилася пласт

# data[].attributes.body
Щоб утворилася пластмаса, до полімерів додають речовини, які надають їм різних властивостей та привабливого вигляду. Такими речовинами є: стабілізатори, що підвищують стійкість до впливу температур, дії хімічних речовин; пластифікатори, що надають матеріалу більшої еластичності та знижують крихкість пластмас; барвники, що надають матеріалу потрібного забарвлення; наповнювачі (тирса, крейда, відходи волокон тощо), які поліпшують механічні властивості матеріалу й зменшують його собівартість; піноутворювачі — для надання матеріалу пористості тощо.

Відкриття пластифікаторів належить ученій-хіміку Ганні Волковій, яка вперше отримала один із його складників.

Виробництво полімерних матеріалів зумовлено нестачею природної сировини та дедалі більшим попитом на матеріали. Саме пластмаси є матеріалом, з якого виготовляють найрізноманітніші вироби

# data[].attributes.body
Пластмаси — матеріали на основі природних або синтетичних полімерів, штучно створені людиною

# data[].attributes.body
Сировиною для створення полімерів є природні джерела вуглеводнів: нафта, природний та супутні нафтові гази, кам'яне вугілля, сланці. Одним із продуктів переробки полімерів є пластмаса

# data[].attributes.headline
Другий метод синтезу

# data[].attributes.body
Другий метод синтезу полімерів — реакція поліконденсації. Схема реакції:

# data[].attributes.headline
Cпособи добування полімерів

# data[].attributes.subject
Cпособи добування полімерів

# data[].attributes.body
З одним із методів синтезу полімерів — полімеризацією — ви вже ознайомилися. Суть реакції полімеризації полягає в послідовному приєднанні молекул мономерів одна до одної внаслідок розриву кратних зв'язків.

Збільшення макромолекули полімеру відбувається за участю ініціаторів цієї реакції, якими можуть бути вільні радикали або йони. Як речовини-ініціатори використовують кисень чи пероксиди. Під дією температури або світла вони легко розкладаються з утворенням вільних радикалів. Молекула «росте» доти, поки два радикали не зійдуться, унаслідок чого макромолекула стає неактивною.

Полімеризація може відбуватися не тільки з однією речовиною, тобто трапляється, що одночасно реагують два або більше мономерів. Продуктом такої реакції є співполімер. Наприклад, утворення бутадієн-стирольного каучуку, де мономерами є стирен

# data[].attributes.body
Полімер це велика молекула, або макромолекула, котра складається з багатьох субодиниць. Через їх широкий спектр властивостей, синтетичні і природні полімери відіграють найважливішу і всюдисущу роль в повсякденному житті.

# data[].attributes.headline
У макромолекулі полі

# data[].attributes.body
У макромолекулі полімеру може міститися різна кількість мономерних ланок, тобто полімер матиме вищий або нижчий ступінь полімеризації. Через це точно визначити його молекулярну масу неможливо. Тому вживають поняття «середня молекулярна маса». Її значення може становити від кількох тисяч до десятків тисяч і навіть десятків мільйонів.

# data[].attributes.body
(-СН ₂-СН ₂-)n
n — ступінь полімеризації, що вказує на кількість мономерних ланок у полімері.

# data[].attributes.headline
Фізичні властивості полімерів

# data[].attributes.subject
Фізичні властивості полімерів

# data[].attributes.body
Як уже зазначалося, полімери мають різні молекулярні маси, що залежить від кількості сполучених між собою мономерних ланок. На температуру плавлення полімерів безпосередньо впливає довжина макромолекул, а отже, полімерам властивий широкий діапазон температур плавлення та кипіння.

# data[].attributes.headline
Крім того, у структу

# data[].attributes.body
Крім того, у структурі полімерів є лінійні та розгалужені макромолекули, які по-різному орієнтуються в просторі. Лінійні молекули з підвищенням температури розм'якшуються та плавляться в певному діапазоні температур з утворенням в'язких рідин. Такі полімери належать до термопластичних. Якщо в розм'якшеному стані їм надати будь-якої форми, вона зберігатиметься й після охолодження. Вироби з таких пластмас можна багаторазово переробляти, оскільки термопластики не втрачають своїх властивостей після нагрівання.

Інші полімери — термореактивні пластмаси — під час нагрівання втрачають пластичність і форму, а після охолодження ніколи вже її не набувають.

# data[].attributes.headline
Хімічні властивості

# data[].attributes.subject
Хімічні властивості

# data[].attributes.body
Полімери мають високу хімічну стійкість, на них не діють кислоти й луги, вони не піддаються окисненню. Деякі полімери розчиняються в органічних розчинниках, утворюючи в'язкі розчини.

Вивчаючи вуглеводи й білки, ви з'ясували, що ці речовини мають властивість гідролізуватися (розкладатися) до речовин, з яких вони утворюються. Інакше кажучи, полімери вступають у реакції гідролізу.

Складіть рівняння реакції гідролізу трипептиду, до складу якого входять три залишки молекул аміноетанової кислоти.

Інші реакції полімерів зумовлені наявністю в їхніх макромолекулах характеристичних (функціональних) груп і кратних зв'язків.

# data[].attributes.headline
Елементарна<

# data[].attributes.body
Елементарна (структурна, мономерна) ланка — група атомів, яка повторюється n разів у молекулі полімеру. Ступінь полімеризації — кількість елементарних ланок у макромолекулі полімеру; повинна бути доволі великою