# data[].attributes.body
5 JEDNOSTAVNIH KORAKA DO ZDRAVE MEDIJSKE DIJETE

Važno nam je da nam djeca jedu zdravu hranu, da smo tijekom ručka svi zajedno za stolom, i znamo da ćemo ih tome najlakše podučiti primjerom. Na sličan način možemo se odnositi i prema konzumaciji medijskih sadržaja

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Važno nam je da djeca jedu zdravu hranu, da smo tijekom ručka svi zajedno za stolom, i znamo da ćemo ih tome najlakše podučiti primjerom. Na sličan način možemo se odnositi i prema konzumaciji medijskih sadržaja

Piše: Ana Dokler

Američki portal Common Sense Media u ovom videu donosi jednostavne savjete za roditelje, kako bi pomogli djeci razviti što zdraviji odnos prema medijima:

1. Birajte dobre stvari, potražite kvalitetne emisije, filmove i igre, primjerene dobi djeteta.

2. Gledajte, slušajte i igrajte zajedno, tako ćete moći s djecom razgovarati o onome što vide ili čuju.

3. Budite primjer, koristite medije onako kako biste željeli da ih vaša djeca koriste. Stavite svoje uređaje na stranu dok vozite i tijekom objeda.

4. Održavajte ravnotežu - kombinirajte vrijeme na elektroničkim uređajima s drugim aktivnostima.

5. Pazite na vrijeme, uspostavite vremenska ograničenja i zone bez uređaja u vašem domu.

Preuzmite knjižicu sa savjetima za korištenje medija u obitelji

# data[].attributes.attachment_link.title
5 jednostavnih koraka do zdrave medijske dijete - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Piše: Ana Dokler Američki portal Common Sense Media u ovom videu donosi jednostavne savjete za roditelje, kako bi pomogli djeci razviti što zdraviji odnos prema medijima: 1. Birajte dobre stvari, potražite kvalitetne emisije, filmove i igre, primjerene dobi djeteta. 2. Gledajte, slušajte i igrajte zajedno , tako ćete moći s djecom razgovarati o onome što vide ili čuju.

# data[].attributes.body
DOBAR POČETAK S MEDIJIMA – VODIČ ZA RODITELJE DJECE OD 0 DO 6 GODINA

Stručnjaci za medijsku pismenost slažu se da s medijskim opismenjavanjem djece trebamo započeti od trenutka kada počnu koristiti medije. Ova brošura, namijenjena roditeljima najmlađe djece, vrijedna je pomoć za dobar početak

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Stručnjaci za medijsku pismenost slažu se da s medijskim opismenjavanjem djece trebamo započeti od trenutka kada počnu koristiti medije. Ova brošura, namijenjena roditeljima najmlađe djece, vrijedna je pomoć za dobar početak

Piše: Ana Dokler

U partnerstvu s Veleposlanstvom Kraljevine Norveške u sklopu 2. Dana medijske pismenosti, donosimo vam brošuru "Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak", vodič za roditelje i skrbnike djece od 0 do 6 godina.

Riječ je o prijevodu publikacije koju je izvorno objavila Norveška agencija za medije - Medietilsynet, a u čijem su stvaranju sudjelovale brojne norveške organizacije i nevladine udruge.

"Digitalni uređaji u domu cijeloj obitelji pružaju mnoštvo novih medijskih iskustava i mogućnosti za učenje. Na koji način odrasli mogu pomoći djeci da uspješno započnu s korištenjem medija? Koje biste odluke trebali donijeti na samom početku? Ova brošura daje savjete i prijedloge koji će vam pomoći da djetetu objasnite kako se koristiti s medijima ", stoji u uvodu izdanja čije su najvažnije poruke:

Koristite medije s djetetom.

Razmislite o pravilima za korištenje medija i tehnologije u svom domu.

Naučite više o uslugama, sadržaju, tehnologiji i dobnim ograničenjima.

Od najranije dobi učite djecu dobrim navikama na internetu - vi ste im najvažniji uzor!

Svaka od ovih smjernica u brošuri je popraćena sažetim objašnjenjima i ključnim pitanjima za razmišljanje i razgovor s djecom.
Preuzmite brošuru "Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak"
Prva hrvatska slikovnica o medijskoj pismenosti za najmlađe

# data[].attributes.attachment_link.title
Dobar početak s medijima - vodič za roditelje djece od 0 do 6 godina - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Piše: Ana Dokler U partnerstvu s Veleposlanstvom Kraljevine Norveške u sklopu 2. Dana medijske pismenosti, donosimo vam brošuru "Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak ", vodič za roditelje i skrbnike djece od 0 do 6 godina.

# data[].attributes.body
KAD JE DJECI DOSADNO… KAKO OGRANIČITI VRIJEME UZ MEDIJE TIJEKOM PRAZNIKA

Ako unaprijed odredite pravila o korištenju medija, lakše ćete se oduprijeti iskušenju da dopustite djeci gledanje televizije ili igranje na tabletu svaki put kad ne znaju što bi sa sobom

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ako unaprijed odredite pravila o korištenju medija, lakše ćete se oduprijeti iskušenju da dopustite djeci gledanje televizije ili igranje na tabletu svaki put kad ne znaju što bi sa sobom

Piše: Ana Dokler

Dosadno mi je! Vjerojatno ćete tijekom praznika češće nego inače čuti ove riječi, a i veće su šanse da ćete nakon njih djetetu dopustiti da gleda televiziju ili se igra na tabletu.

Čim se probudi, dijete želi gledati crtiće

"Davno sam naučio da ako jednom nešto odlučim, ne moram tu istu odluku donositi ponovno. Shvatio sam koliko je ovo djelotvorno i u roditeljstvu. Kad jednom postavimo pravila o korištenju medija, ne trebamo više donositi odluku svaki put kad djeca žele nešto gledati ili igrati. Sigurno će nas to tražiti i u trenutcima kada smo slabi i kada nam je dosta roditeljskih zaduženja i odgovaranja na dječja pitanja. No ako su pravila unaprijed postavljena, iskušenje da popustimo njihovoj želji da cijele praznike provedu pred televizorom ili uz tablet, bit će manje. Bez popuštanja tom iskušenju, bit će i manje roditeljske krivnje, koja nam je svima dobro poznata", poručuje dr.sc. Eric Rasmussen, docent na Tehničkom sveučilištu u Texasu, koji se bavi istraživanjem utjecaja medija na djecu i mogućnostima roditeljskog posredovanja, a nove spoznaje nastoji roditeljima približiti na svojoj internetskoj stranici Children and Media Man.

Postavite pravila - kada, koliko dugo i kakve sadržaje djeca mogu pratiti

Prenosimo vam nekoliko njegovih ideja za proaktivno postavljanje pravila o korištenju medija tijekom praznika:

Odredite točnu količinu vremena koje djeca mogu provesti gledajući televiziju, koristeći mobitel ili igrajući se na tabletu. Njima prepustite odluku kada će iskoristiti to vrijeme. Sat vremena dnevno (za sve ekrane zajedno, ne pojedinačno) može biti dobar početak.

Pomozite djeci da smisle stvari koje bi voljeli raditi tijekom praznika, a koje nemaju veze s medijima. Sastavite popis i stavite ga na hladnjak kako bi se djeca lako mogla podsjetiti kad se nađu u krizi.

Isplanirajte obiteljsku filmsku večer - odredite jednu večer tijekom praznika kada ćete zajedno gledati film, jesti kokice i piti sokove. Tome će se djeca moći veseliti kad ne budu znali što da rade usred tjedna, kad nemaju nikakvih obaveza.

Kakva god pravila odredili, ključno je s djecom razgovarati o njima prije nego što ih počnete primjenjivati i pomoći im da razumiju zašto ta pravila postoje.

Jesu li savjeti o vremenu koje djeca smiju provesti pred ekranom zastarjeli?

Foto: Freemagebank

# data[].attributes.attachment_link.title
Kad je djeci dosadno... Kako ograničiti vrijeme uz medije tijekom praznika - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Piše: Ana Dokler Dosadno mi je! Vjerojatno ćete tijekom praznika češće nego inače čuti ove riječi, a i veće su šanse da ćete nakon njih djetetu dopustiti da gleda televiziju ili se igra na tabletu. Čim se probudi, dijete želi gledati crtiće "Davno sam naučio da ako jednom nešto odlučim, ne moram tu istu odluku donositi ponovno.

# data[].attributes.body
‘OVISNOST O VIDEOIGRAMA SAMO JE VRH SANTE LEDA; ISPOD JE PUNO DRUGIH PROBLEMA’

S psihijatricom Irenom Rojnić Palavra i socijalnom pedagoginjom Anom Rakić iz Dnevne bolnice za ovisnost o internetu i videoigrama Psihijatrijske bolnice Sveti Ivan iz Zagreba razgovarali smo o pozadini ovih poremećaja, njihovu liječenju te važnosti edukacije i prevencije

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
S psihijatricom Irenom Rojnić Palavra i socijalnom pedagoginjom Anom Rakić iz Dnevne bolnice za ovisnost o internetu i videoigrama Psihijatrijske bolnice Sveti Ivan iz Zagreba razgovarali smo o pozadini ovih poremećaja, njihovu liječenju te važnosti edukacije i prevencije

Piše: Ana Dokler

Kad je riječ o igranju videoigara, da bi se govorilo o ovisnosti trebaju biti zadovoljena tri kriterija: gubitak kontrole nad igranjem videoigara; prioritet dan igranju nad ostalim aktivnostima do razine da ono postaje važnije od drugih interesa i dnevnih obveza; te nastavljanje ili pogoršavanje takvog ponašanja unatoč pojavi negativnih posljedica. Tako je gaming disorder, odnosno patološko igranje videoigara definirano u 11. reviziji Međunarodne klasifikacije bolesti i srodnih zdravstvenih problema, koju je Svjetska zdravstvena organizacija predložila 2018., a potvrdila ove godine.

Kako stoji u objašnjenju Svjetske zdravstvene organizacije, poremećaj se razvija kod malog postotka ljudi koji igraju videoigre. Da bi ga se dijagnosticirao, igranje videoigara mora negativno utjecati na osobno, obiteljsko, socijalno, edukacijsko, radno ili druge vidove funkcioniranja osobe u periodu od najmanje 12 mjeseci.

Programi liječenja od ove nove ovisnosti razvijaju se već u raznim dijelovima svijeta, a jedan takav program provodi se i u Dnevnoj bolnici za ovisnost o internetu i videoigrama u Psihijatrijskoj bolnici Sveti Ivan na zagrebačkom Jankomiru. Tim Dnevne bolnice čine tri psihijatra, socijalna pedagoginja, tri prvostupnika sestrinstva, radni terapeut i psiholog, a mi smo razgovarali s psihijatricom dr. med. Irenom Rojnić Palavra i socijalnom pedagoginjom Anom Rakić.

Dnevna bolnica za liječenje ovisnosti o internetu i videoigrama

Prema riječima dr. med. Irene Rojnić Palavra, donedavno su s pacijentima uglavnom radili individualno, a prije nekoliko mjeseci krenuli su i s grupnim terapijskim programom.

Većina mladih dolazi na liječenje na poticaj roditelja

"Dobivamo dosta upita, najčešće od roditelja. Budući da radimo samo s punoljetnim osobama, za mlađe preporučujemo odlazak u Psihijatrijsku bolnicu za djecu i mladež u Kukuljevićevoj, na dječju psihijatriju KBC-a Zagreb, u Polikliniku za zaštitu djece i mladih Grada Zagreba ili Nastavni zavod za javno zdravstvo Andrija Štampar, a tu su i dječji psihijatri koji rade u domovima zdravlja, drugim ustanovama ili privatno. Postoje anonimna savjetovališta, psiholozi i drugi stručnjaci koji mogu pomoći, no bitnije od adrese na koju ćete se javiti jest spremnost da se pomoć uopće potraži", kaže doktorica Rojnić Palavra te dodaje da su njihovi pacijenti većinom mladi ljudi od oko 20 godina, koji također često dolaze na poticaj ili u pratnji roditelja. Roditelje obično alarmira situacija u kojoj su im djeca cijeli dan na internetu, socijalno su izolirana, ne sudjeluju u kućanskim obavezama, zapostavljaju školske ili radne obveze i ne komuniciraju s njima.

"Općenito govoreći, ti mladi ljudi su dosta introvertirani, teško sklapaju prijateljstva, obeshrabreni su i ne znaju što bi dalje sa školovanjem ili poslom, traže se. Jedan od problema je i loša komunikacija u obitelji. Prekomjerno igranje videoigara njihov je bijeg od problema, način da se nose s teškim stvarima, a i da komuniciraju s vršnjacima, barem virtualno ", objašnjava socijalna pedagoginja Ana Rakić.

Je li moje dijete ovisno o videoigrama?

"Jedan roditelj koji je u Dnevnu bolnicu doveo svoje punoljetno dijete rekao je da su oni 'lijenčine koje se cijelo vrijeme igraju', na što je jedan od mladića koji se liječe u dnevnoj bolnici odgovorio kako su mu videoigre između ostaloga služile da se 'dovuče' do narednog dana", priča dr. Irena Rojnić Palavra i dodaje da su mladi uglavnom svjesni da su internet i videoigre samo vrh sante leda, a da je ispod toga puno drugih problema. Blizak im je noviji pristup koji ovisnost definira kao način samoliječenja i kad prepoznaju da im to donosi samo privremeno olakšanje, a dugoročnu štetu, spremni su tražiti zdravije načine za rješavanje svojih problema.

Program Dnevne bolnice

Pacijentima u Dnevnoj bolnici savjetuje apstinenciju od igranja videoigara (tj. onog sadržaja koji je za njih postao štetan) i od uporabe interneta, osim u dijelu koji je nužan i koristan za osobno, prvenstveno školsko ili radno funkcioniranje. Važno je, kaže, izbjegavati situacije koje potiču prekomjernu uporabu interneta, kao i simultane radnje za računalom i multitasking. Samokontrolu će olakšati isključivanje automatskih obavijesti na mobitelu, gašenje nepotrebnih aplikacija i računa, uklanjanje uređaja i opreme za igranje videoigara te ograničavanje pristupa internetu, a pomoći će i vođenje dnevnika i nadzor bližnjih, kao i kontrola vremena i sadržaja putem za to predviđenih aplikacija. Cilj bi bio da mi kontroliramo internet, a ne obrnuto.

Podmukla znanost iza naše opsjednutosti društvenim mrežama

Program Dnevne bolnice uključuje individualnu, obiteljsku i grupnu terapiju. Grupne aktivnosti odvijaju se dvaput tjedno po više sati, uključuju i sport i izlete, tehnike relaksacije i kreativne radionice, a posebno važan dio tog rada je psihoedukacija kroz predavanja, radionice i vježbe.

Neke od tema edukacije su ovisnost kao fenomen te posebno ovisnost o internetu i videoigrama, kontrolirana uporaba interneta, strukturiranje slobodnog vremena, trening socijalnih vještina, pojam o sebi, samopouzdanje i samopoštovanje, emocije, odnosi ...

"Puno radimo na razvoju komunukacijskih vještina, poput uspostavljanja i održavanja razgovora, zatim na izražavanju emocija, nošenju sa stresnim situacijama, a da to ne bude uvijek odlazak na internet i igranje videoigara. Budući da je riječ o mladim osobama u razvoju, ovakav trening im je jako važan, a cilj je da sve što nauče počnu primjenjivati u svom životu i odnosima", kaže Ana Rakić.

Ne smijemo očekivati od djece da se sama kontroliraju

Obje naše sugovornice ističu i važnost prevencije, a ključnom smatraju uključenost roditelja u živote svoje djece, nadzor nad korištenjem tehnologije i puno razgovora, jer ovisnost i drugi problemi češće se razvijaju kod djece koja su prepuštena sama sebi.

Dvije važne stvari o kojima trebate voditi računa kad je riječ o videoigrama

"Roditelji tehnologiju učine dostupnom djeci u vrlo ranoj dobi i onda očekuju od djece da se sama kontroliraju, za što ona još nisu sposobna. Često idu od permisivnog do restriktivnog, to jest najprije djeci previše popuštaju pa kad uvide da je to problem, skloni su im sve zabraniti, a potrebno je naći sredinu. Osim na vrijeme koje djeca provode uz internet ili videoigre, roditelji bi trebali paziti i kakve su te igre, odnosno kojim stranicama pristupaju. Takav nadzor je odgovornost roditelja, pri čemu nadzor treba razlikovati od kontrole. Ako pak primijete da se djeca umiruju uz internet i videoigre, mogu im ponuditi nešto drugo, ali u tome trebaju i sami sudjelovati", poručuje socijalna pedagoginja Ana Rakić.

Više o tome kako se prijaviti u Dnevnu bolnicu za ovisnost o internetu i videoigrama saznajte na stranici Psihijatrijske bolnice Sveti Ivan, a dodatne informacije možete dobiti i putem telefona 01/3430 102 ili e-maila irena.rojnic@pbsvi.hr

Dječji psihijatri o vezi videoigara i ADHD-a

# data[].attributes.attachment_link.title
'Ovisnost o videoigrama samo je vrh sante leda; ispod je puno drugih problema' - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Piše: Ana Dokler Kad je riječ o igranju videoigara, da bi se govorilo o ovisnosti trebaju biti zadovoljena tri kriterija: gubitak kontrole nad igranjem videoigara; prioritet dan igranju nad ostalim aktivnostima do razine da ono postaje važnije od drugih interesa i dnevnih obveza; te nastavljanje ili pogoršavanje takvog ponašanja unatoč pojavi negativnih posljedica.

# data[].attributes.body
KAKO NAKON PRAZNIKA PONOVNO UVESTI PRAVILA O KORIŠTENJU MEDIJA

U danima prije početka nove školske godine razgovarajte s djecom o važnosti ravnoteže između korištenja medija i svih drugih aktivnosti te dogovorite pravila kojih će se ubuduće pridržavati, a kraj ljeta možete obilježiti i posebnim obiteljskim druženjem uz omiljene filmove, serije ili videoigre

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
U danima prije početka nove školske godine razgovarajte s djecom o važnosti ravnoteže između korištenja medija i svih drugih aktivnosti te dogovorite pravila kojih će se ubuduće pridržavati, a kraj ljeta možete obilježiti i posebnim obiteljskim druženjem uz omiljene filmove, serije ili videoigre

Piše: Ana Dokler

Je li više slobodnog vremena tijekom ljetnih mjeseci i za vas i vašu djecu značilo više gledanja televizije, igranja videoigara i surfanja internetom? Čak i ako se inače dosljedno držite pravila o tome koliko vremena u danu djeca smiju provesti uz medije, možda ste, kao i mnogi drugi roditelji, preko ljeta bili nešto popustljiviji. Naša online anketa pokazala je da oko 60 posto djece tijekom praznika provodi više vremena uz ekrane nego inače.

Početak nove školske godine vrijeme je za ponovno uspostavljanje jasnijih ograničenja i pravila o korištenju medija, a savjete kako što bezbolnije napraviti taj prijelaz prenosimo vam s portala Common Sense Media:

Iskoristite zadnje dane praznika

Isplanirajte posebno druženje uz medije u kojem će uživati cijela obitelj - nešto što ne možete napraviti tijekom školske godine. Ako imate priliku, možete otići u neko od kina na otvorenom, cijeli dan kod kuće igrati videoigre, ili pogledati maraton omiljene serije i tako se oprostiti od ljeta.

6 savjeta za igranje videoigara s djecom, od kojih će vas neki iznenaditi

Pripremite djecu na promjene

Razgovarajte o promjenama u rutini koje će uslijediti s početkom školske godine. Nastojte djeci približiti koncept ravnoteže između fizičkih aktivnosti, čitanja, druženja s prijateljima i obitelji, škole i pisanja domaće zadaće te zabave. Već u zadnjem tjednu praznika počnite se pridržavati pravila o vremenu odlaska na spavanje i isključite televizor, računalo i druge digitalne uređaje barem sat vremena prije odlaska u krevet.

Napravite raspored

Uzmite kalendar i zajedno s djecom dogovorite tjedni raspored koji će uključivati pisanje domaće zadaće, kućanske poslove i njihove izvanškolske aktivnosti, kao i gledanje televizije i filmova, igranje videoigara i tako dalje. Mlađoj djeci može biti teško zamisliti raspored po danima u tjednu, ali ako vide svoje aktivnosti zapisane u kalendaru, znat će kada što mogu očekivati.

Jesu li savjeti o vremenu koje djeca smiju provesti pred ekranom zastarjeli?

Posjetite knjižnicu

Potražite zanimljive knjige, ali provjerite i što vaša knjižnica nudi od programa za djecu, poput čitanja priča, kreativnih radionica, igranja šaha i drugih aktivnosti. To može biti lagana priprema za povratak u školu, a možda pronađete i aktivnost kojoj će se dijete vraćati i tijekom školske godine.

Zapamtite da ste vi model svojoj djeci

Ako unatoč dogovoru da se uređaji ne koriste za stolom, tijekom ručka ili večere provjeravate svoj pametni teklefon, djeca će to primijetiti. Budite model za zdrave navike korištenja medija, kakve želite razviti kod svoje djece.

Kakva pravila postaviti za korištenje pametnog telefona tijekom školske godine

Foto: Pixabay

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako nakon praznika ponovno uvesti pravila o korištenju medija - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
U danima prije početka nove školske godine razgovarajte s djecom o važnosti ravnoteže između korištenja medija i svih drugih aktivnosti te dogovorite pravila kojih će se ubuduće pridržavati, a kraj ljeta možete obilježiti i posebnim obiteljskim druženjem uz omiljene filmove, serije ili videoigre

# data[].attributes.body
NAJČEŠĆE BRIGE RODITELJA KAD JE RIJEČ O MEDIJIMA I ZAŠTO ZABRANE NISU RJEŠENJE

Koja su najčešća pitanja i brige koje vas muče kada razmišljate o djeci i medijima? Ima li nekih medija i uređaja oko kojih postoje zabrane u vašoj obitelji?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Koja su najčešća pitanja i brige koje vas muče kada razmišljate o djeci i medijima? Ima li nekih medija i uređaja oko kojih postoje zabrane u vašoj obitelji?

Izvor: Ivana Ćosić Pregrad, Kako roditelji mogu podržati djecu u svijetu medija - Priprema za roditeljske sastanke od 5. do 8. razreda osnovne škole

Prema istraživanju o medijskoj pismenosti koje su 2018. godine proveli UNICEF i Agencija za elektroničke medije roditelje najviše brinu nasilje u medijima, sigurnost na internetu i količina vremena koje djeca provode uz različite medije.

81% građana Hrvatske smatra da djeca ne uče dovoljno o medijima

Prekomjerno provođenje vremena pred ekranima jedna je od najčešćih roditeljskih briga, no danas se veći naglasak stavlja na ono što djeca rade na internetu. Prihvatljivo vrijeme koje dijete provodi pred ekranima ne mora biti isto za svako dijete i obitelj.
Zadaća je roditelja:

razgovarati s djecom o prednostima i manama korištenja medija

u razgovoru s djecom dogovoriti pravila korištenja medija

dogovoriti pravila ponašanja u medijskom prostoru (jasno zagovarati pravilo "poštuj sebe i druge")

definirati posljedice kršenja pravila.

U donošenje odluka i uspostavljanje dogovora potrebno je uključiti obiteljske navike o korištenju medija, obiteljski sustav vrijednosti, osobitosti djeteta, njegove interese i preferencije, posebne potrebe djeteta, druge aktivnosti u koje je dijete uključeno, ali i kontekst i specifičnosti obiteljskog okruženja. Pretjerana zabrinutost roditelja može otežati uspostavu dogovora oko obiteljskih pravila i pojačati djetetov osjećaj da ga roditelj ne razumije.
Pitanja koja mogu pomoći kako razlikovati "normalnu" i problematičnu upotrebu digitalnih medija:

1. Jedu li djeca i spavaju li dovoljno?

2. Jesu li fizički zdrava?

3. Jesu li povezana s prijateljima i obitelji - uz pomoć tehnologije i na druge načine?

4. Jesu li angažirana u školi?

5. Uživaju li u svojim hobijima i interesima - s pomoću tehnologije i bez nje?

Ako je većina odgovora pozitivna, problem vremena provedenog pred ekranima vjerojatno je manje dramatičan nego što roditelji vjeruju.

Zašto zabrana nije poželjna?

Zabrana može djeci samo povećati interes i učiniti internet i medije privlačnijima, a djecu čini sigurnima samo dok su u našoj blizini ili su sigurna zbog toga što nisu na internetu. Ako ih kontroliramo i zabranjujemo, umjesto da ih poučavamo kako sigurno koristiti medije i kako prepoznati opasnosti, nismo ih sačuvali od svih onih situacija kojima će ipak biti izloženi kada budu u interakciji s medijima bez naše kontrole (u školi, dok su sami kod kuće, kod prijatelja, u knjižnici). Odabirući zabrane, šaljemo također poruku da je svijet interneta opasno mjesto i da se djeca ne mogu nositi s njime bez nas odraslih, čime umanjujemo djetetovo samopouzdanje i potičemo mu sumnju u vlastite sposobnosti i snage.

Ugovor o korištenju interneta koji možete potpisati s djetetom

Roditelji često, prvenstveno iz osjećaja nemoći, pribjegavaju oduzimanju ili ograničavanju mogućnosti korištenja medija kao načinu rješavanja obiteljskih sukoba, posebice onih oko izvršavanja školskih i drugih obveza. To postaje jedina kazna koje se djeca boje i sredstvo ucjene koje polučuje uspjeh. Međutim, iako možda kratkoročno postignemo željeni cilj, takav pristup nije dobar način poučavanja kako koristiti medije.
Preuzmite materijale "Kako roditelji mogu podržati djecu u svijetu medija - Priprema za roditeljske sastanke od 5. do 8. razreda osnovne škole"
Foto: rawpixel from Pixabay

# data[].attributes.attachment_link.title
Najčešće brige roditelja kad je riječ o medijima i zašto zabrane nisu rješenje - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Izvor: Ivana Ćosić Pregrad, Kako roditelji mogu podržati djecu u svijetu medija - Priprema za roditeljske sastanke od 5. do 8. razreda osnovne škole Prema istraživanju o medijskoj pismenosti koje su 2018. godine proveli UNICEF i Agencija za elektroničke medije roditelje najviše brinu nasilje u medijima, sigurnost na internetu i količina vremena koje djeca provode uz različite medije.

# data[].attributes.body
INFORMIRAJTE SE I POSTAVITE OGRANIČENJA NA KUPNJE U IGRAMA I APLIKACIJAMA

Djeca mogu imati poteškoća sa shvaćanjem razlike između virtualnog i stvarnog novca u igrama, a puno je igara toliko intuitivno da mogu igrati i kupovati stvari bez pomoći odrasle osobe. Na taj se način može trošiti stvarni novac, a da toga ne budu svjesna ni djeca ni roditelji

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Djeca mogu imati poteškoća sa shvaćanjem razlike između virtualnog i stvarnog novca u igrama, a puno je igara toliko intuitivno da mogu igrati i kupovati stvari bez pomoći odrasle osobe. Na taj se način može trošiti stvarni novac, a da toga ne budu svjesna ni djeca ni roditelji

Izvor: Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak

Mnogi roditelji neugodno će se iznenaditi kada vide da je dijete, bez njihova znanja, potrošilo novac na novu igru ili aplikaciju, ili na neke dodatne mogućnosti u inače možda i besplatnoj igri. Dobro je znati da se ovakvo nešto može dogoditi i unaprijed se informirati, razgovarati i dogovoriti pravila s djetetom te, ako smatrate da je potrebno, postaviti ograničenja na uređaju.

Iz brošure "Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak", koju smo objavili u partnerstvu s Veleposlanstvom Kraljevine Norveške u sklopu 2. Dana medijske pismenosti, prenosimo vam prijedloge što napraviti kako biste se osigurali kad je riječ o kupnji u programima i aplikacijama:

Dobar početak s medijima - vodič za roditelje djece od 0 do 6 godina

U velikom se broju igara brže napreduje kada se troši novac − to može biti virtualni novac (zvijezde, zlatne poluge i druge stvari koje se skupljaju igranjem) ili stvarni novac. U igrama i uslugama koje se preuzimaju besplatno korisnici ih "plaćaju" gledanjem reklama i videa koji ih potiču na kupnju novih igara ili davanje osobnih podataka.

Djeca mogu imati poteškoća sa shvaćanjem razlike između virtualnog i stvarnog novca u igrama - novac je sam po sebi apstraktan. Puno je igara toliko intuitivno da djeca mogu igrati i kupovati stvari bez pomoći odrasle osobe. Na taj se način može trošiti stvarni novac, a da toga ne budu svjesna ni djeca ni roditelji/odrasli.

Većina tableta i pametnih telefona ima opciju ograničavanja kupnji aplikacija i novih usluga. Evo nekoliko stvari koje možete provjeriti:

- U trgovinama je na većini igara i usluga označeno ako je u njima moguće trošiti novac. (Piše primjerice: Moguća kupnja unutar aplikacije.)

- Ako se pravi novac može potrošiti na uslugu, postoji cjenik u trgovini aplikacijama. Proučite ga prije nego što odlučite koji ćete tip pristupa omogućiti djetetu kada je u pitanju trošenje novca na usluge.

- Provjerite postavke na uređaju:

Možete li postaviti ograničenje na kupnju u aplikacijama?

Želite li omogućiti kupnju u ograničenom vremenskom okviru? Kakav vremenski okvir uređaj ima?

Možete li postaviti ograničenje na kupnju u trgovini aplikacijama?

- Želite li da vaše dijete ima puni pristup kupnji usluga i unutar aplikacija?

- Koji tip zaporke želite koristiti i želite li da vaše dijete zna zaporku?

Želite li da vas dijete pita prije preuzimanja novih sadržaja?
Preuzmite brošuru "Djeca i vrijeme pred ekranom - dobar početak"
Na što paziti kod izbora i preuzimanja aplikacija za djecu

Foto: 200 Degrees from Pixabay

# data[].attributes.attachment_link.title
Informirajte se i postavite ograničenja na kupnje u igrama i aplikacijama - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Djeca mogu imati poteškoća sa shvaćanjem razlike između virtualnog i stvarnog novca u igrama, a puno je igara toliko intuitivno da mogu igrati i kupovati stvari bez pomoći odrasle osobe. Na taj se način može trošiti stvarni novac, a da toga ne budu svjesna ni djeca ni roditelji

# data[].attributes.body
KAKO TIJEKOM BLAGDANA NE PRETJERATI S UREĐAJIMA

Dogovorite pravila koja će vrijediti jednako za djecu i roditelje, isplanirajte aktivnosti koje ne uključuju korištenje bilo kakvih uređaja, a imajte na umu da i tehnologiju možete iskoristiti za okupljanje i zbližavanje članova obitelji

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dogovorite pravila koja će vrijediti jednako za djecu i roditelje, isplanirajte aktivnosti koje ne uključuju korištenje bilo kakvih uređaja, a imajte na umu da i tehnologiju možete iskoristiti za okupljanje i zbližavanje članova obitelji

Piše: Ana Dokler

Iako će vaša djeca tijekom praznika vrlo vjerojatno željeti više vremena provoditi uz televizor, računalo ili pametni telefon, na internetu ili igrajući videoigre, uz malo planiranja možete održati ravnotežu između aktivnosti uz ekrane i obiteljskog druženja. Portal Common Sense Media donosi nekoliko ideja to postići:

Budite veseli, ali odlučni

Objasnite djeci da ćete uvesti stroža ograničenja vremena uz ekrane kako bi vam ostalo više vremena za kvalitetno obiteljsko druženje. I recite im da će se sva pravila odnosti i na odrasle, jednako kao na djecu.

Napravite plan aktivnosti (i provjerite ga s djecom)

Nama potrebe za apstinencijom. Predvidite za sebe i za djecu vrijeme u danu tijekom kojeg ćete se služiti tehnologijom. Pitajte ih bez kojih uređaja ne bi preživjeli i dopustite im ograničeno korištenje.

Isplanirajte večeru bez uređaja

Sklonite pametne telefone i tablete i nemojte ih provjeravati dok ne završite s večerom, ili ručkom.

Večera bez uređaja: na pola sata maknite mobitele i povežite se s obitelji

Preuzmite najbolju aplikaciju

Zajedno pretražite trgovinu aplikacijama i potražite igre i aktivnosti u kojima će uživati cijela obitelj.

Neka pokretanje novog uređaja bude zabavno, umjesto frustrirajuće

Iako proizvođači nove uređaje nastoje napraviti što jednostavnijima za korištenje, uvijek je potrebno vrijeme da biste ih pokrenuli, a to ponekad može biti i prilično frustrirajuće. Budući da djeca često tehnologiju shvate brže nego roditelji, uključite ih u proces. Iskoristite to vrijeme za razgovor o odgovornom korištenju novog uređaja.

Budite zajedno uz tehnologiju

Isključivanje uređaja ne bi trebalo samo sebi biti svrha. Obiteljsko druženje je dobar cilj, a vrijeme s obitelji možete kvalitetno provesti i uz tehnologiju. Organizirajte filmsku večer, večer videoigara, ili čak zajedničko gledanje odabranih YouTube videa.

6 savjeta za igranje videoigara s djecom, od kojih će vas neki iznenaditi

Kombinirajte online i offline aktivnosti

Fotografirajte obiteljske trenutke i napravite dnevnik, razglednicu ili album. Dok to radite, možete s djecom podijeliti i sjećanja na blagdane iz vašeg djetinjstva.

Ako nije nužno, nemojte provjeravati e-poštu

Zapamtite da djeca navike korištenja medija djelomično preuzimaju od vas. Iskoristite mirnije vrijeme kako biste razmislili o načinima kako maksimalno iskoristiti prednosti tehnologije, a ne dopustiti da to zavlada životom vaše obitelji.

Jesper Juul: Kako pametni telefoni i tableti izgladnjuju naša srca?

Provedite blagdane na starinski način

Neka svaki član obitelji odabere neku aktivnost u kojoj uživa, a koja ne uključe tehnologiju. Zabavite se bez WiFi-ja, podataka i struje.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako tijekom blagdana ne pretjerati s uređajima - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Piše: Ana Dokler Iako će vaša djeca tijekom praznika vrlo vjerojatno željeti više vremena provoditi uz televizor, računalo ili pametni telefon, na internetu ili igrajući videoigre, uz malo planiranja možete održati ravnotežu između aktivnosti uz ekrane i obiteljskog druženja.

# data[].attributes.body
YOUTUBE KIDS – VODIČ ZA RODITELJE

Kako funkcionira aplikacija YouTube Kids i po čemu se razlikuje od običnog YouTubea? Kakvi su sadržaji na njoj dostupni? Je li doista sigurna za djecu, ili i ovdje mogu naići na nešto neprimjereno?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kako funkcionira aplikacija YouTube Kids i po čemu se razlikuje od običnog YouTubea? Kakvi su sadržaji na njoj dostupni? Je li doista sigurna za djecu, ili i ovdje mogu naići na nešto neprimjereno?

Prevela i pripremila: Irena Domitrović

Brojne recenzije filmova, serija, knjiga, videoigara i aplikacija za djecu dostupne su na američkom portalu Common Sense Media kako bi roditeljima olakšale snalaženje u svijetu medija. Među njima je i recenzija aplikacije YouTube Kids koju vam ovdje prenosimo:

YouTube je danas postao jedna od omiljenih platformi djece diljem svijeta, a za najmlađe je kreirana posebna aplikacija YouTube Kids. Njezino šareno sučelje, jednostavno za korištenje, nudi videe visoke kvalitete, uz nekoliko postavki za roditelje kako bi lakše kontrolirali što djeca gledaju. Ipak, ni ova aplikacija nije imuna na probleme, a najviše zabrinutosti podiglo se zbog oglašavanja, brendiranih sadržaja i neprikladnih sadržaja koji povremeno ipak završe na ovoj aplikaciji za djecu.

Zašto djeca na YouTubeu toliko vole gledati kako drugi igraju videoigre?

Što točno nudi YouTube Kids?

Riječ je o servisu koji nimalo ne sliči velikom YouTubeu, a osmišljen je tako da bude jednostavan za korištenje čak i najmlađoj djeci. Jednom kada kreirate korisnički račun, na njega možete prijaviti do 8 profila. Na ovoj aplikaciji dostupne su razne emisije, animirani filmovi, glazba, edukativni video sadržaji, emisije koje sponzoriraju velike kompanije (poput McDonalds'a) i sadržaji koje kreira publika, ali i oglasi. Tako se na YouTube Kidsu mogu pogledati klasični Pink Panter, Peppa Praščić, Tom i Jerry i mnogi drugi crtići.

Kao i brojne druge aplikacije danas, tako i YouTube Kids donosi sadržaje prilagođene prethodnim pretragama kako bi svaki korisnik dobio ono što ga najviše zanima. Aplikacija kao takva nema filtere, ali nudi opciju roditeljske kontrole, tako da vi sami možete odobriti ili zabraniti pojedine sadržaje za svoje dijete. Još jedna odlična opcija koju ova aplikacija nudi, barem za roditelje, je svojevrsni brojač vremena pomoću kojeg roditelji mogu ograničiti vrijeme koje djeca provode na aplikaciji (ograničenje se može postaviti na najviše sat vremena).

Je li ova aplikacija sigurna za korištenje?

YouTube Kids je većinu vremena sigurna aplikacija, ali ipak postoji šansa da će djeca i ovdje naići na golotinju, nasilje, čudne stvari, ali i oglase, primjerice, za restorane brze hrane. Ova je aplikacija zapravo povezana s YouTubeom i koristi poseban algoritam da bi filtrirala sadržaje za djecu, ali ponekad se kroz algoritam provuku i neprimjereni sadržaji.

Na što paziti kod izbora i preuzimanja aplikacija za djecu

Google kontinuirano radi na novim pristupima kako bi osigurali da na YouTube Kids aplikaciji nema neprimjerenih sadržaja, tako da su čak zaposlili ljude koji pregledavaju video materijale i ručno ih odobravaju prije postavljanja na ovu platformu. Roditeljima je eksplicitno poručeno da se uvijek može dogoditi da djeca naiđu na neprimjerene sadržaje i oni to uvijek mogu prijaviti.

Aplikacija YouTube Kids je primjerena za djecu od 4 godine nadalje, ali portal Common Sense Media preporučuje da ju samostalno ne koriste djeca mlađa od 7 godina, jer prisutnost roditelja smanjuje šanse da dijete vidi nešto što bi ga moglo uznemiriti.

Koji su alternativni servisi dostupni na internetu?

Iako najveći i najpoznatiji, YouTube svakako nije jedini servis koji pruža sadržaje za najmlađu publiku. Postoje i brojni drugi streaming servisi koji nude još snažniju roditeljsku kontrolu, uz pregršt kvalitetnih sadržaja. Među njima su BabyFirst Video, Amazon FreeTime, Disney Junior Appisodes, Nick Jr. App, Boomerang, HBO Max, Netflix i brojni drugi. Cijeli popis streaming servisa, zajedno s opisima i dobnim ograničenjima, pročitajte na portalu Common Sense Media.

Aplikacija s crtićima, igrama i emisijama primjerenima i za najmlađe

Foto: Screenshot

# data[].attributes.attachment_link.title
YouTube Kids - Vodič za roditelje - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Prevela i pripremila: Irena Domitrović Brojne recenzije filmova, serija, knjiga, videoigara i aplikacija za djecu dostupne su na američkom portalu Common Sense Media kako bi roditeljima olakšale snalaženje u svijetu medija. Među njima je i recenzija aplikacije YouTube Kids koju vam ovdje prenosimo: YouTube je danas postao jedna od omiljenih platformi djece diljem svijeta, a za najmlađe je kreirana posebna aplikacija YouTube Kids.

# data[].attributes.attachment_link.title
Prirucnik-za-roditelje RAZGOVARAJMO O ŽIVOTU S DRUGE STRANE EKRANA

# data[].attributes.body
NEPOVJERAVANJE RODITELJIMA I DRUGIM BLISKIM OSOBAMA

Iz priručnika ‘Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana’ prenosimo vam prijedloge aktivnosti koje će pomoći u pokretanju iskrene komunikacije u obitelji o problemima s kojima se djeca suočavaju i u virtualnom okruženju

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Iz priručnika 'Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana' prenosimo vam prijedloge aktivnosti koje će pomoći u pokretanju iskrene komunikacije s djecom o problemima s kojima se suočavaju i u virtualnom okruženju

Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana

Istraživanje " Društvena online iskustva i mentalno zdravlje mladih" (Poliklinika-djeca.hr, 2019), provedeno među učenicima prvih i trećih razreda srednjih škola, pokazalo je da 64,3% djece ne razgovara ni s kim o sekstingu, a 30,6% razgovara s prijateljima. Samo 2,8% djece razgovara s roditeljima, 2,2% s nekim online, a 0,3% sa stručnjacima u školi. Iz istraživanja EU Kids Online Hrvatska (Ciboci i sur., 2020.) također znamo da se u dobi od 9 do 11 godina tek svako deseto dijete povjerava roditeljima u slučaju kada naiđe na uznemirujući sadržaj na mreži. Tako tek 12,9% roditelja zna da je njihovo dijete imalo kontakt s osobom na internetu s kojom ranije nije imalo kontakt licem u lice, dok ostali smatraju kako njihova djeca nisu imala takvo iskustvo (Ciboci i sur., 2020: 29). Mi imamo ozbiljan komunikacijski problem u društvu jer se djeca vrlo malo povjeravaju svojim roditeljima. Idemo stoga pronaći način kako potaknuti tu komunikaciju.

Naš online život, o kojem roditelji ništa ne znaju - pobjednici natječaja

Radni zadatci
Radni zadatci su primjereni za djecu od 8 do 18 godina
Kutija povjerenja

Postoje teme, problemi i pitanja koja teško prelaze preko naših usta. Ponekad nas je sram, a ponekad jednostavno mislimo kako nam nitko ne može pomoći, pa o tome i ne govorimo. Roditelji često od djece traže da im kažu (verbaliziraju) što ih muči. U napetim i neugodnim situacijama mnogo je lakše izraziti se npr. na papiru, koji možemo ubaciti u malu obiteljsku kutiju povjerenja koju će, naravno, čitati samo roditelji. Pitanje, prijedlog ili komentar može biti osoban, ali i za cijelu obitelj, i to se može naznačiti.

Ja se osjećam

Kroz emocije se mnogo lakše izražavamo kada nam je teško, a vrlo je učinkovito o stvarima koje nas smetaju ili opterećuju govoriti iz JA perspektive. Na primjer: "Kada vidim da si tužna, želim saznati što te muči i mogu li ti pomoći." Ovo je dobar način kako možemo potaknuti razgovor o nekoj temi. No morate biti iskreni u iskazivanju svojih emocija. Preduvjeti za komunikaciju stvaraju se godinama i potrebno je uložiti trud kako bi se u trenucima kada sve veću ulogu u životu djece imaju vršnjaci stvorili preduvjeti da se djeca mogu obratiti svojim roditeljima i zatražiti njihovu pomoć. Dok se borite doslovno za svaku minutu susreta, ne zaboravite kako je potrebno puno truda u izgradnji naših odnosa.

Jesi li čuo/čula?

Roditelji često svjedoče kako im je u poboljšanju komunikacije pomogao naracijski pristup koji izgleda ovako: dok roditelj vozi dijete s neke od aktivnosti i stoji u prometu, započne dijalog govoreći o primjeru/problemu nekog drugog djeteta iz bliskog okružja. Na primjer: "Jučer me zvao Antin tata zabrinut jer Ante više ne želi ići u školu. Kaže da se u potpunosti promijenio kada je krenuo u srednju školi i pita me za pomoć. Kao da je htio čuti znaš li ti nešto više o tome..." Budite fleksibilni i nemojte inzistirati na komunikaciji jer ste tako odredili i zamislili baš u određenom trenutku. Pričekajte pravi trenutak i pokušajte na ovaj način pristupiti djetetu, i vidjet ćete kako će se s vremenom puno više otvarati i povjeravati.

Priručnik s radionicama koje možete s djecom provoditi kod kuće

# data[].attributes.attachment_link.title
Nepovjeravanje roditeljima i drugim bliskim osobama - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana Istraživanje " Društvena online iskustva i mentalno zdravlje mladih" (Poliklinika-djeca.hr, 2019), provedeno među učenicima prvih i trećih razreda srednjih škola, pokazalo je da 64,3% djece ne razgovara ni s kim o sekstingu, a 30,6% razgovara s prijateljima.

# data[].attributes.body
KAKO SE DJECA INFORMIRAJU U DIGITALNOM OKRUŽENJU I MOŽEMO LI IH PRATITI

‘Od početka korona pandemije i uvođenja mjera karantene u našoj obitelji češće smo zajedno i kroz duge razgovore bolje shvaćam kako mladi probavljaju nepreglednu količinu informacija s elektroničkih uređaja, tableta i pametnih telefona’, piše Velibor Mandić, hrvatski novinar i urednik koji s obitelji živi u San Franciscu

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
'Od početka korona pandemije i uvođenja mjera karantene u našoj obitelji češće smo zajedno i kroz duge razgovore bolje shvaćam kako mladi probavljaju nepreglednu količinu informacija s elektroničkih uređaja, tableta i pametnih telefona', piše Velibor Mandić, hrvatski novinar i urednik koji s obitelji živi u San Franciscu

Piše: Velibor Mandić

Svako zlo za neko dobro, pomislio sam neki dan dok sam sa suprugom i naših dvoje tinejdžera živo raspravljao o vijestima s raznoraznih internetskih portala. Od početka korona pandemije i uvođenja mjera karantene u našoj obitelji češće smo zajedno i kroz duge razgovore bolje shvaćam kako mladi probavljaju nepreglednu količinu informacija s elektroničkih uređaja, tableta i pametnih telefona. Neutaživa glad za pandemijskim i drugim informacijama u našem se domu neprimjetno pretvorila u pravo malo natjecanje ili igru u kojoj odobravanjem ostalih pobjeđuje onaj tko prvi uspije saznati i podijeliti s ostalima nešto zanimljivo, novo, prijelomno, šokantno.

U tome smo očito u skladu s trendovima, jer istraživanja pokazuju da se praćenje vijesti globalno u prosjeku povećalo za gotovo 70% od početka epidemije. Istovremeno zatrpale su nas još veće gomile dezinformacija, poluinformacija i teorija zavjera kojima je često bio cilj širenje panike i nepovjerenja. Neka istraživanja čak pokazuju da je smrtnost od virusa porasla u slučajevima kad su građani vjerovali novinarima koji su podcjenjivali posljedice bolesti uzrokovane koronavirusom.

Infografika: Medijska pismenost u doba koronavirusa

Ovdje u San Franciscu, internetskoj prijestolnici svijeta, analitičari kažu da je pandemija nevjerojatno ubrzala tehnološku revoluciju i u tri mjeseca unijela promjene za koje bi inače trebalo barem tri godine. Milijarde ljudi gotovo preko noći prebacile su mnoge aktivnosti na internet, od školovanja i poslovnih sastanaka do naručivanja hrane i drugih potrepština. Multinacionalne tehnološke tvrke, mnoge sa sjedištem upravo ovdje u sjevernoj Kaliforniji, tako su još više pojačale utjecaj na svim kontinentima i na našu svakodnevicu, te još čvršće ovladale našim vremenom mnogim satima koje svakodnevno provodimo pred manjim i većim ekranima. Ako malo podignete pogled sa zaslona vašeg omiljenog uređaja uvjerit ćete se da i svi oko vas neprestance, kao začarani, kažiprstom izvježbano klize po desetak centimetara šarenog visokosofisticiranog elektroničkog polja koje precizno sluša svaki vaš pokret.

Praćenje prosvjeda u SAD-u

Kao roditelja često me zaprepasti brzina kojom moja šesnaestogodišnja kći munjevito upravlja instaliranim aplikacijama i često je, kada mi nešto pokazuje na zaslonu, zamolim da uspori jer jednostavno ne uspijevam pratiti. U umješnosti pronalaska brze informacije djeca su se iskazala i prije nekoliko tjedana kada se Sjedinjenim Američkim Državama preko noći proširio val prosvjeda i nasilnih izgreda zbog policijskog ubojstva Afroamerikanca Georgea Floyda u Mineapolisu u saveznoj državi Minesoti. S prozora smo slušali policijske sirene i promatrali helikoptere kako danju i noću kruže nad gradom, a na televizijskim smo kanalima pokušavali saznati što se zapravo događa. No situacija je zbog nasilja eskalirala i postala opasna čak i za novinarske timove, te su televizijski kanali emitirali samo snimke sa sigurne udaljenosti i iz helikoptera.

Tada su se uključili moji tinejdžeri i pokazali na ekranima njihovih pametnih telefona što se događa i na koji način traže informacije - iz nebrojenih prijenosa uživo na Twitteru i drugim aplikacijama pratili smo zgranuto kako se na ulicama našeg grada razbijaju izlozi, pale kontejneri i kradu automobili iz autosalona. Stotine mladih prosvjednika uključilo je telefone i kao da su se natjecali tko će u svijet poslati bolji direktan prijenos kaotičnog stanja u kojemu se nalazilo naše susjedstvo, ali i većina gradova u SAD-u.

Dok je moja kći prebacivala s aplikacije na aplikaciju sa sve šokantnijim prijenosima uživo, u meni je proradio novinarski instinkt za provjerom jesu li možda te scene namještene ili snimljene unaprijed. Fact-checking analizom istinitosti svega što je objavljeno te kaotične noći u Sjedinjenim Državama vjerojatno se nitko ne bavi jer svaki novi dan donosi i novu bujicu postova, video zapisa i memova koje treba probaviti.

Strah od propuštanja vijesti

Pandemija koronavirusa i prateća joj infodemija dodatno je otežala razgovor o snalaženju svih generacija u medijskom prostoru.

Što je infodemija i kako se u njoj snaći?

Psiholozi koji se već godinama bave proučavanjem sindroma straha od propuštanja (FOMO - fear of missing out) smatraju da mediji, osobito društveni, u vrijeme pandemije dodatno narušavaju mentalno zdravlje, a neke od posljedica su pomanjkanje sna i prekomjerna usredotočenost na negativne vijesti. Novo istraživanje provedeno tijekom proteklih mjeseci pandemije u Sjedinjenim Državama i Turskoj pokazuje da će sindrom straha od propuštanja, FOMO, u online svijetu i u budućnosti predstavljati ozbiljan problem.

"U vrijeme karantene bombardirani smo svakojakim sadržajima na internetu i mnogi od tih sadržaja, na primjer Instagram video prijenosi uživo, mogu se gledati samo u određeno ograničeno vrijeme", kaže profesorica Lalin Anik sa Sveučilišta u Virginiji upozoravajući da je količina tih sadržaja puno veća nego što je moguće pročitati i pogledati. Lalik zabrinjava i to što mnogi aktivno traže negativne i tragične informacije o pandemiji, a potom ih dijele i komentiraju na društvenim mrežama. A upravo oni koji su najviše pratili negativne vijesti o pandemiji imali su, prema istraživanju, najviše problema usredotočiti se na svakodnevne obaveze u školi ili na poslu. Svi koji se počinju osjećati beznadno trebaju znati da i mnogi drugi pate od istog problema, te da bi bilo najbolje odmaknuti se od negativnih vijesti i okrenuti drugim aktivnostima.

Zašto u medijima nema više pozitivnih priča?

Sljedeća dobra prilika za razgovor o medijima s mojim tinejdžerima ukazala se za vrijeme nekoliko dana odmora, prvog od početka korona krize. U dugim vožnjama autocestama objasnili su mi na nekoliko primjera kako ih neki post ili poruka koju im pošalju prijatelji može odvesti u sasvim krivom smjeru.

Dijeljenje bez provjere

U već spomenutim burnim prosvjedima diljem Sjedinjenih Država jedne su noći, ispričala mi je kći, i njezini prijatelji podijelili Twitter poruku koja javlja da u glavnom gradu SAD-a, Washingtonu D.C., ne rade mobilne i internetske mreže. Na Twitteru i drugim društvenim mrežama informacija je te noći dijeljena stotinama tisuća puta, s dodanim katastrofičnim fotografijama ogromnih požara u gradu. Ujutro se međutim pokazalo da je sve bila namještaljka na koju su nasjeli mnogi, a naročito na fotografije požara koje su zapravo kadrovi iz holivudske serije s puno specijalnih efekata.

Većina korisnika društvenih mreža, objasnila su mi djeca, informaciju primi kada je već podijeljena mnogo puta i rijetko tko se vraća unatrag provjeriti otkud je neki hashtag ili trend krenuo. Mlađe generacije prihvaćaju da je ne tako mali broj informacija netočan, ali prelaze preko toga svjesni da će mnogi sigurno jednostavno nasjesti. Koliko je situacija ozbiljna pokazuju i istraživanja koja potvrđuju da se laž na internetu širi čak i brže i doseže veći broj ljudi nego istina. Zanimljivo je nadalje da, prema još jednoj studiji, lažne vijesti češće šire zreliji korisnici interneta, a razlozi su prilično kompleksni. Ne pomaže niti ako uz neku lažnu vijest jasno stoji upozorenje kako se radi o neistini jer, paradoksalno, mozak osobe zrelije dobi nakon tri dana počinje pamtiti informaciju kao djelomičnu ili potpunu istinu. Stoga znanstvenici pozivaju da se razvoju medijske pismenosti pristupa pažljivo i na drugačije načine kod različitih dobnih skupina.

Lažne vijesti stvaraju lažna sjećanja

Upitao sam za komentar i trinaestogodišnjeg sina koji još uvijek nije pretjerani ljubitelj aktualnih vijesti i rijetko koristi društvene mreže, ali od početka pandemije više vremena provodi na YouTubeu, ponajviše zbog glazbe, ali i zbog videoigara. Mnogi gejmeri, rekao je, objavljuju video uratke i često koriste prostački riječnik, te komentiraju političke teme i šire teorije zavjere. Slično se događa i na internetskim forumima i aplikacijama koje koriste gejmeri, primjerice na Discordu, a cyberbullying je među gejmerima također priličan problem.

Vrijeme za usporavanje

Naši obiteljski razgovori o ovim ozbiljnim temama postali su neka vrsta dvosmjerne edukacije i razmjene iskustava i prihvatio sam da adolescenti o novim načinima konzumacije informacija i medijima nerijetko znaju više od odraslih. Ne postoji jedinstven i siguran način kojim se možemo obraniti od lažnih vijesti i negativnosti iz raznoraznih medija, ali svi, i djeca i odrasli, svakako bismo trebali usporiti kada je potrebno, stati na loptu. Stručnjaci nam naime preporučuju da ne dijelimo poruke prebrzo, osobito u situacijama kada smo emocionalni, uzbuđeni ili ljuti.

Uzmite za primjer uzbuđenje na nogometnim utakmicama i važne odluke koje mogu presuditi konačan rezultat. Tehnološka revolucija na nogometne je terene naime unijela novost koju vjerojatno već poznajete, VAR (Video assistant referee), a koja sucima, kada su u nedoumici, dozvoljava da zaustave igru i provjere na video snimci što se zapravo dogodilo.

Sličan pristup provjere možda ponekad nije naodmet primjeniti prije nego što neku vijest podijelite s prijateljima na vašoj omiljenoj internetskoj društvenoj mreži. Pritom budimo svjesni da mnoge informacije treba uzeti sa zadrškom, jer proći će neko vrijeme dok se ne potvrdi što je zapravo istina. Na primjer, upravo ovih dana znanstvenici se ne mogu složiti kada će stići efikasno cjepivo protiv Covida-19, hoće li to biti krajem ove godine ili početkom ili krajem iduće, tko će cjepivo prvi napraviti, jesu li ga možda Rusi već proizveli... mnogo je takvih rasprava, ali jedinstvenog zaključka nema. U takvim situacijama možda je bolje ne stvarati brzoplet zaključak već jednostavno pričekati da istraživački laboratoriji odrade posao do kraja. U međuvremenu možemo učiniti nešto korisno za vlastito zdravlje, a što prerijetko činimo - dezinficirati i očistiti pametni telefon prije sljedeće upotrebe.

Dezinformacije o koronavirusu povećavaju razinu stresa kod djece

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako se djeca informiraju u digitalnom okruženju i možemo li ih pratiti - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
'Od početka korona pandemije i uvođenja mjera karantene u našoj obitelji češće smo zajedno i kroz duge razgovore bolje shvaćam kako mladi probavljaju nepreglednu količinu informacija s elektroničkih uređaja, tableta i pametnih telefona', piše Velibor Mandić, hrvatski novinar i urednik koji s obitelji živi u San Franciscu

# data[].attributes.body
KAKO POMOĆI PRIJATELJU KOJI JE ŽRTVA ELEKTRONIČKOG NASILJA?

Mnoga djeca znaju da su njihovi prijatelji žrtve elektroničkog nasilja, svakodnevno vide uvrede na njihov račun, no najčešće šute i nikome to ne prijavljuju jer se boje da i sami ne postanu žrtve zlostavljanja. Upravo tu djecu treba poticati da unatoč strahu nasilje prijave svojim roditeljima, učiteljima ili pedagogu u školi

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mnoga djeca znaju da su njihovi prijatelji žrtve elektroničkog nasilja, svakodnevno vide uvrede na njihov račun, no najčešće šute i nikome to ne prijavljuju jer se boje da i sami ne postanu žrtve zlostavljanja. Upravo tu djecu treba poticati da unatoč strahu nasilje prijave svojim roditeljima, učiteljima ili pedagogu u školi

Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana

Istraživanje EU Kids Online pokazalo je da nakon negativnih iskustava na internetu većina djece u Hrvatskoj, njih 52%, najčešće razgovara s roditeljima (Smahel i sur., 2020). Unatoč tome, dio djece takve informacije zadržava za sebe, te se sami nose sa svime što elektroničko nasilje donosi. Najčešće je razlog tome sram, osobito kada se zlostavljanje događa zbog privatnih fotografija ili videosadržaja koje je osoba slala osobi suprotnoga spola.

Budući da se elektroničko nasilje često događa na javnim platformama, velik je broj svjedoka. To dovodi do toga da mnoga djeca često znaju da su njihovi prijatelji žrtve elektroničkog nasilja, svakodnevno vide uvrede na njihov račun, no najčešće šute i nikome to ne prijavljuju jer se boje da i sami ne postanu žrtve zlostavljanja. Upravo tu djecu treba poticati da unatoč strahu prijave svojim roditeljima, učiteljima ili pedagogu u školi nasilje i da tako pomognu prijatelju i spriječe počinitelja nasilja u daljnjem zlostavljanju. Izgradnja odnosa povjerenja između roditelja i djeteta ključna je u tom procesu.

Nepovjeravanje roditeljima i drugim bliskim osobama

Radni zadatak
Radionica je primjerena za djecu od 8 do 18 godina
Za ovaj će vam zadatak trebati računalo, tablet ili pametni telefon s pristupom internetu.

Ministarstvo unutarnjih poslova RH pokrenulo je 2013. godine aplikaciju Red button koja je prilagođena djeci i omogućuje prijavljivanje sadržaja na internetu za koji sumnjaju da je nezakonit i da se odnosi na različite oblike iskorištavanja ili zlostavljanja djece. Pritom se na stranici ističe da je u Hrvatskoj zabranjeno predlaganje susreta djeci mlađoj od 15 godine putem interneta, elektroničke pošte i mobilnih telefona u svrhu stupanja u spolni odnos s djecom; prikupljanje, davanje drugima i prijenos podataka o osobama mlađima od 15 godina; iskorištavanje djece za pornografiju, što uključuje i pristupanje takvim sadržajima na internetu i njihovo posjedovanje. Ako je dijete upoznato s nekim od takvih slučajeva, trebalo bi prije svega o tome obavijestiti svoje roditelje. No, pomoć može potražiti i prijavom putem ove aplikacije anonimnim putem. Na taj način dijete može biti sigurno da počinitelji nasilja neće znati da je ono prijavilo slučaj elektroničkog nasilja.

1. Zajedno s djetetom analizirajte internetsku stranicu s aplikacijom Red button.

2. Detaljno pročitajte sadržaj stranice. Ako je djetetu nešto nejasno, objasnite mu.

3. Poučite ga kako koristiti navedenu aplikaciju ako mu ikada u životu zatreba.

4. Prilikom razgovora o navedenoj internetskoj stranici važno je dijete upozoriti da ovu stranicu nipošto ne koristi za lažne prijave, jer može snositi određene posljedice.

Priručnik s radionicama koje možete s djecom provoditi kod kuće

# data[].attributes.attachment_link.title
Kako pomoći prijatelju koji je žrtva elektroničkog nasilja? - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Mnoga djeca znaju da su njihovi prijatelji žrtve elektroničkog nasilja, svakodnevno vide uvrede na njihov račun, no najčešće šute i nikome to ne prijavljuju jer se boje da i sami ne postanu žrtve zlostavljanja.

# data[].attributes.body
GRUPE MRŽNJE NA INTERNETU

U grupama mržnje na društvenim mrežama i u aplikacijama za dopisivanje kritiziraju se i vrijeđaju vršnjaci, poznanici, učitelji ili slavne osobe. Razgovarajte se djetetom i zajedno istražite kako se takve grupe mogu prijaviti

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
U grupama mržnje na društvenim mrežama i u aplikacijama za dopisivanje kritiziraju se i vrijeđaju vršnjaci, poznanici, učitelji ili slavne osobe. Razgovarajte se djetetom i zajedno istražite kako se takve grupe mogu prijaviti

Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana

Grupe mržnje na društvenim mrežama jedan su od najčešćih oblika elektroničkog nasilja. U posljednjih deset godina u Hrvatskoj su zabilježeni brojni takvi slučajevi na različitim društvenim mrežama. U takvim grupama osobe, često upravo djeca i mladi, kritiziraju i vrijeđaju svoje vršnjake, poznanike, učitelje ili slavne osobe.

Govor mržnje na internetu i društvenim mrežama

Iako postoje grupe koje su usmjerene prema pojedincima (primjerice "Svi koji mrze (ime i prezime osobe)"), većina je takvih grupa usmjerena prema većem broju ljudi, odnosno u njima se proziva velik broj osoba, najčešće djevojke, koje se vrijeđa na različite načine.

Vrlo se često unutar takvih grupa objavljuju i (eksplicitne) fotografije djevojaka koje se optužuje za promiskuitet (Ciboci, 2015). Među takvim se grupama mogu izdvojiti "Najveće drolje u osnovnoj i srednjoj školi", "Najveće Drolje i Kurve iz HR, SRB, BiH", "Najružniji frajer Siska", "Najružnije cure Požege i okolice" (Ciboci, 2015).

U takvim se grupama često koriste psovke i vulgarni izrazi, a osobe protiv kojih su grupe pokrenute najčešće su imenovane punim imenom i prezimenom. U odnosu na vijek trajanja drugih grupa na društvenim mrežama, takve su grupe relativno kratkog trajanja te veću netrpeljivost pokazuju simpatizeri takvih grupa, nego sami osnivači (Ciboci, 2015).

Radni zadatak
Radionica je primjerena za djecu od 13 do 18 godina
Na platformi Utočište Hrabrih Online moguće je pronaći i primjere grupa mržnje na društvenim mrežama ili u aplikacijama za dopisivanje. Među njima se nalazi i sljedeći primjer:

"Pozdrav! Htjela bih s vama podijeliti svoje iskustvo s online zlostavljanjem. Bilo je teško jer ih je bilo stvarno puno, no ipak jedva sam prešla dalje iako još uvijek ima taj netko. To je bilo prošle godine. Oboljela sam od epilepsije i od tada mi se sve promijenilo. Bila sam sasvim normalna djevojka kao i svaka druga, samo sam bila više povučeni tip. Ubrzo kako sam prešla u srednju tako se nastavilo zlostavljanje, samo online. Bila ih je ta jedna grupica - par dečkiju i par cura. Napravili su poseban profil pod nazivom Pasirana rajčica na kojem su objavljivali videe s mog TikToka i stavljali su na story svaku moju poruku kad bih ih zamolila da prestanu. Moja majka je to vidjela jer sam joj pokazala, ali ubrzo su i nju počeli vrijeđati. Govorili su svakakve ružne riječi upućene meni i majci, no što je najgore... ja nisam bila jedina. Bilo ih je više koje su isto ismijavali. Pisali su mi svakakve prostote, vrijeđali pokojnu sestru, prijavili policiji da sam silovana, što se zapravo uopće nije dogodilo..."

Online platforma za žrtve elektroničkog nasilja

Nakon što ste zajedno s djetetom pročitali priču, potaknite raspravu postavljajući mu sljedeća pitanja:

1. Što bi vaše dijete učinilo da se nađe u takvoj situaciji?

2. Kome bi se obratilo za pomoć?

3. Kako bi se osjećalo?

4. Jesu li se slične stvari dogodile i vašem djetetu ili nekome u njegovoj okolini - prijateljima, prijateljicama?

5. Kako bi vaše dijete pomoglo prijatelju koji bi se našao u takvoj situaciji?

6. Može li se kako spriječiti pokretanje takvih grupa?

Zajedno s djetetom istražite načine na koje se takve grupe mogu prijaviti. Primjerice, svaka stranica ima svog administratora od kojeg možete tražiti uklanjanje grupa s neprimjerenim sadržajima. Ozbiljnije slučajeve svakako treba prijaviti policiji (osobno, telefonom ili uz pomoć aplikacije Red button). Svaka društvena mreža ima i svoja pravila prijavljivanja neprimjerenih sadržaja. Primjerice, na Facebooku i Instagramu kada kliknete na neprimjereni sadržaj pojavit će se opcija PRIJAVI, s pomoću koje na jednostavan način možete prijaviti takve sadržaje.

Priručnik s radionicama koje možete s djecom provoditi kod kuće

Foto: Julie Ricard on Unsplash

# data[].attributes.attachment_link.title
Grupe mržnje na internetu - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana Grupe mržnje na društvenim mrežama jedan su od najčešćih oblika elektroničkog nasilja. U posljednjih deset godina u Hrvatskoj su zabilježeni brojni takvi slučajevi na različitim društvenim mrežama.

# data[].attributes.body
KRAĐA LOZINKI

Provedite sa svojim djetetom ovu radionicu iz materijala za roditelje i skrbnike ‘Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana’ i objasnite mu kako kreirati sigurne lozinke i zašto ih ne dijeliti s prijateljima

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Provedite sa svojim djetetom ovu radionicu iz materijala za roditelje i skrbnike 'Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana' i objasnite mu kako kreirati sigurne lozinke i zašto ih ne dijeliti s prijateljima

Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana

Kada počnu koristiti pametni telefon i nove medije, djeca - osobito ona mlađe osnovnoškolske dobi - znaju dijeliti lozinke svojih profila na društvenim mrežama ili svoje e-pošte.

To može dovesti i do zloupotrebe tako da djeca neovlašteno ulaze u profile svojih prijatelja, a čak ponekad s njihovih profila šalju uznemirujuće poruke drugoj djeci, nekad iz - kako oni to vole reći - šale, a nekad kako bi rastužili drugu osobu, ili prouzročili da se druga djeca iz razreda ili djetetove okoline naljute zbog poruka koje je to dijete objavilo.

Istraživanje EU Kids Online (Smahel i sur., 2020), koje je provedeno u 19 europskih zemalja, pokazalo je da se u Hrvatskoj djeca najmanje susreću sa zloupotrebom osobnih podataka. Nacionalno istraživanje EU Kids Online Hrvatska (Ciboci i sur., 2020) pokazalo je da je iskustvo krađe identiteta, definirano u upitniku kao "netko je koristio moju lozinku kako bi pristupio mojim podacima ili se predstavljao kao ja", imalo 5% djece u dobi od 15 do 17 godina.

Koja je najbolja lozinka?

Kako bi zaštitilo svoje profile na društvenim mrežama, djetetu preporučite korištenje složenijih lozinki (ne njegovo ime, ime kućnog ljubimca, datum rođenja ili brojeve 12345) te da za različite mreže koriste i različite lozinke. Preporuka je da lozinka bude dugačka i lako pamtljiva te da se sastoji od kombinacije znakova, brojki i simbola.

Važna je smjernica i da djeca lozinke ne dijele sa svojim prijateljima jer nikad ne znaju kada će ih netko zloupotrijebiti. Djeci treba objasniti da lozinke trebaju znati jedino oni i njihovi roditelji.

Radni zadatak
Radionica je primjerena za djecu od 8 do 14 godina
Cilj je zadatka osvijestiti kod djeteta spoznaju o važnosti kreiranja kvalitetne lozinke na internetu. Za ovaj će vam zadatak trebati računalo, tablet ili pametni telefon s pristupom internetu te nekoliko praznih listova papira.

1. Zajedno s djetetom istražite na internetu najčešće korištene lozinke u zadnjih pet godina. Probajte naći pouzdane internetske stranice iza kojih stoji vjerodostojan izvor. Time ćete potaknuti dijete da kritički analizira i vrednuje različite internetske stranice i da razlikuje vjerodostojne od nevjerodostojnih izvora informacija.

Kako kritički vrednovati izvore na internetu

2. Na temelju provedenog istraživanja napravite popis deset najkorištenijih vrsta lozinki. Razgovarajte s djetetom o tome što bi se moglo dogoditi ako i ono koristi jednu od tih lozinki.

3. Popišite s djetetom sve lozinke koje je ono do sada koristilo.

4. Razgovarajte s djetetom o važnosti korištenja kvalitetnih lozinki prilikom otvaranja profila na društvenim mrežama. Objasnite mu, na temelju uvodnog dijela radionice, što čini kvalitetnu lozinku. Jesu li lozinke koje je dijete do sada koristilo odgovarale pravilima kreiranja kvalitetne lozinke? Razgovarajte.

5. Potaknite dijete da koristi različite lozinke na različitim platformama. Objasnite mu zašto je to važno. Nakon što je kreiralo različite lozinke za različite platforme, popišite ih i spremite na sigurno mjesto na kojem ćete ih pronaći ako u nekom trenutku dijete ili vi zaboravite lozinke.

Priručnik s radionicama koje možete s djecom provoditi kod kuće

Foto: Pexels from Pixabay

# data[].attributes.attachment_link.description
Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana Kada počnu koristiti pametni telefon i nove medije, djeca - osobito ona mlađe osnovnoškolske dobi - znaju dijeliti lozinke svojih profila na društvenim mrežama ili svoje e-pošte.

# data[].attributes.body
VAŽNOST ČUVANJA DOKAZA

Objasnite djetetu da u slučaju da je doživjelo, ili da ikad doživi elektroničko nasilje, nije krivo ako je žrtva i potaknite ga da sačuva poruke koje svjedoče o elektroničkom nasilju kao potencijalne dokaze koje onda možete pokazati stručnim suradnicima i nastavnicima u školi ili pak policiji

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Objasnite djetetu da u slučaju da je doživjelo, ili da ikad doživi elektroničko nasilje, nije krivo ako je žrtva i potaknite ga da sačuva poruke koje svjedoče o elektroničkom nasilju kao potencijalne dokaze koje onda možete pokazati stručnim suradnicima i nastavnicima u školi ili pak policiji

Izvor: Lana Ciboci, Igor Kanižaj, Danijel Labaš, Razgovarajmo o životu s druge strane ekrana

Svi znamo da se zbog ubrzanog razvoja novih informacijskih i komunikacijskih tehnologija povećavaju i mogućnosti komunikacije i interakcije među djecom. Jednako tako znamo da su među mlađim generacijama digitalni mediji izrazito popularni, ali moramo znati da njihovo korištenje nosi i određene rizike. I u tom digitalnom virtualnom svijetu djeca i mladi mogu vrlo lako biti izloženi povredama i kršenju svojih prava, primjerice prava na privatnost ili prava na zaštitu od potencijalno štetnih informacija i sadržaja. Naime, zbog novih digitalnih medija svakodnevno nasilje među djecom širi se i na virtualni prostor, pa govorimo o virtualnom ili elektroničkom nasilju, koje je poznato i kao cyberbullying, a razlikuje se od klasičnog nasilja. Elektroničko nasilje može se definirati kao namjerno i opetovano nasilno postupanje usmjereno prema djetetu preko računala, mobilnih uređaja i drugih informacijskih i komunikacijskih medija.

Koji su sve oblici elektroničkog nasilja

Vesna Bilić (2018) ističe da se klasično vršnjačko nasilje najčešće događa tijekom boravka u školi, na putu prema kući ili u dvorištu, a žrtva je dostupna samo u ograničenom prostornom i vremenskom okviru u kojem se kreće. Nives Strabić i Ana Tokić Milaković (2016) navode da je zbog toga često moguće na jednostavan način saznati identitet počinitelja, a žrtvi pružiti pomoć i zaštitu. Međutim, za razliku od tradicionalnog oblika nasilja "licem u lice", počinitelji elektroničkog nasilja često mogu ostati anonimni zbog mogućnosti skrivanja identiteta ili predstavljanja lažnim imenom. "Isto tako, počinitelj može širenjem nasilja preko elektroničkih medija dobiti potporu grupe. Iza skrivenih se identiteta pak mogu naći različite osobe, fizički jake ili slabe, muške ili ženske, poznate ili nepoznate i mlađe ili starije. Drugim riječima, za razliku od klasičnog nasilja, ovdje zlostavljač može biti bilo tko, bez obzira na to je li veći, jači, viši, stariji ili na bilo koji način fizički nadmoćniji od žrtve. Međutim, većina žrtava često zna, ili barem pretpostavlja, tko je počinitelj, jer se najčešće radi o nekome iz njihova socijalnog kruga. Nadalje, anonimnost počiniteljima nasilja često daje lažan osjećaj sigurnosti, hrabrosti, nepobjedivosti i moći, odnosno osjećaj da mogu nekažnjeno kršiti društvene norme i ograničenja, što dodatno povećava vjerojatnost za nastavak takvog ponašanja te nemogućnost reagiranja." (Šare, 2020).

Posljedice nasilja na internetu osjećaju i žrtve i počinitelji i promatrači

Radni zadatak
Radionica je primjerena za djecu od 8 do 18 godina
Objasnite djetetu da u slučaju da je doživjelo, ili da ikad doživi, elektroničko nasilje nije krivo ako je žrtva, te da mu zbog toga nećete zabraniti korištenje računala ili pametnog telefona niti mu ih oduzeti. Upozorite ga na to da ne odgovara na nasilne poruke i pokažite mu kako blokirati ili sakriti takve poruke i sadržaje.

Isto tako, poučite djecu da se ne smiju osvećivati, odnosno nasiljem reagirati na nasilje, a svakako ih potaknite da - po mogućnosti zajedno s vama - sačuvaju poruke koje svjedoče o elektroničkom nasilju, te da ne izbrišu poruke i sadržaje koji su ih povrijedili, nego da ih spreme u datoteke, naprave snimku zaslona ili ih otisnu, te da ih čuvaju kao potencijalne dokaze koje onda možete pokazati stručnim suradnicima i nastavnicima u školi ili pak policiji. Uz pomoć njih otkrit će se identitet počinitelja nasilja, moći će se kontaktirati njegove roditelje (ako je riječ o međuvršnjačkom nasilju) i spriječiti daljnje nasilje, ili u dogovoru s policijom možete podići tužbu ako je riječ o težem prijestupu poznate ili nepoznate osobe.

U svemu tome nužno je sačuvati primjerak nasilnih poruka kao dokaz i ne poticati dijete da ih izbriše, nego te podatke sačuvati u mobitelu ili negdje drugdje zabilježiti podatke o datumu, vremenu i sadržaju poruke ili poziva.

Priručnik s radionicama koje možete s djecom provoditi kod kuće

Foto: Daria Nepriakhina on Unsplash

# data[].attributes.attachment_link.title
Važnost čuvanja dokaza - Medijska pismenost

# data[].attributes.attachment_link.description
Objasnite djetetu da u slučaju da je doživjelo, ili da ikad doživi elektroničko nasilje, nije krivo ako je žrtva i potaknite ga da sačuva poruke koje svjedoče o elektroničkom nasilju kao potencijalne dokaze koje onda možete pokazati stručnim suradnicima i nastavnicima u školi ili pak policiji