# data[].attributes.headline
Заклопотана їжачиха 

# data[].attributes.body
Заклопотана їжачиха кинула хатні справи. Мама ледве встигла схопити за вухо синочка. Малюк і гадки не мав повертатися додому. Він дзигою крутнувся біля дверей і бажав знову знову утекти в ліс.
—  А який занехаяний! - промовила Їжачиха. Вигляд у нього й справді був неохайний: мордочка замурзана голочки позлипались. Розпашілий

# data[].attributes.headline
Шевчук Таня. Як чебу

# data[].attributes.body
Шевчук Таня. Як чебурела Їжачка.

# data[].attributes.headline
Омельчук Вікторія

# data[].attributes.body
Омельчук Вікторія
Як чепурили Їжачка
Заклопотана їжачиха полишила хатні справи. Вона ледве встигла впіймати за вухо синочка. Він і гадки не мав повертатися додому. Малюк дзиґою крутнувся біля дверей і прагнув знову дременути в ліс.
—А який занехаяний! –промовила Їжачиха.
Вигляд у нього й справді був неохайний:мордочка замурзана, голочки розсипалися. Розпашнілий від гри він тільки хекав і підшморгував носом.
Наливши в глиняний черепок води з Голубого озерця, Їжачиха дістала брусок суничного мила і вирішила купати синочка.Їжачиха обережно тепла мочалкою з пахучої солоти спинку, розправляла голочки.
Малюк сопів, затуляючись від густої піни.
—Ну от... Тепер любо глянути:голочки гладенькі та м'якенькі, наче хутро в Ховрашка!
—Та я, тітонько, і є Ховрашок!– обтрусився малюк і вибіг із хатки.
І вже за порогом гукнув:
—А за Їжачка не хвилюйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...

# data[].attributes.headline
Переходько Марія Як 

# data[].attributes.body
Переходько Марія Як чепурили Їжачка

Заклопотана їжачиха полишила хатні справи. Вона ледве встигла ввпіймати за вухо  синочка.Він і гадки не мав повертатися додому. Малюкдзиґою крутнувся біля дверей і прагнувзновуутекти в ліс.
— А який занехаяний! – промовила Їжачиха.
Вигляд у ньогой справді був недбалий: мордочка замурзана, голочки позлипалися. Розпашілий від гри, він тільки хекав і підшморгував носом.
Набравши в глиняний черепок води з Голубого озерця, мама дістала брусок суничного мила і почала купати синочка. Вонаобережно терла мочалкою з пахучої соломи спинку, розгладжувала голочки.
Малюк сопів, затуляючись від густої піни.
—    Ну, от... Тепер любо глянути: голочки гладенькі та м’якенькі, наче хутро в Ховрашка!
-    Та я, тітонько, і є Ховрашок! — обтрусився малюк і вибіг із хатки.
І вже за порогом гукнув:
- А за їжачка не турбуйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...

# data[].attributes.headline
Віталік Заклопот

# data[].attributes.body
Віталік
Заклопотана їжачиха полишила хатні справи. Вона ледве встигла впіймати за вухо  синочка. Малюк і гадки не мав завертати додому. Він дзиґою крутнувся біля дверей і хотів знову  дременути в ліс.�
— А який занехаяний! – промовила Їжачиха. �Вигляд у синочка й справді був недбалий: мордочка засмальцьована, голочки позлипалися. Розпашілий від гри, він тільки хекав і підшморгував носом.�
�Зачерпнувши в глиняний черепок води з Голубого озерця, Їжачиха дістала брусок суничного мила і заходилася купати синочка. Вона обережно терла мочалкою з пахучої соломи спинку, розправляла голочки.
Малюк сопів, затуляючись від густої піни.
—    Ну, от... Тепер любо глянути: голочки гладенькі та м’якенькі, наче хутро в Ховрашка!�-    Та я, тітонько, і є Ховрашок! — обтрусився малюк і вибіг із хатки.
І вже за порогом гукнув:
- А за їжачка не турбуйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...

# data[].attributes.body
Віталік

# data[].attributes.headline
Заклопотана їжачиха 

# data[].attributes.body
Заклопотана їжачиха кинула хатні
справи.Вона ледве встигла
схопити за вухо синочка.
Малюк і гадки не мав повертатися
додому. Він, дзиґою крутнувся біля
дверей і хотів знову
утекти в ліс.
— А який занехаяний! – промовила Їжачиха.
Вигляд у нього й справді був
неохайний: мордочка
замурзана голочки
позлипалися. Розпашілий від гри, він тільки хекав і
підшморгував носом.
Набравшив глиняний черепок води з
Голубого озерця, мама дістала, брусок
суничного мила і заходилася купати
синочка. Їжачиха обережно терла
мочалкою з пахучої соломи спинку,
розгладжувала голочки.
Малюк сопів, затуляючись від густої піни.
—    Ну, от... Тепер любо глянути: голочки гладенькі та
м’якенькі, наче хутро в Ховрашка!
-    Та я, тітонько, і є Ховрашок! — обтрусився малюк і вибіг із
хатки.
І вже за порогом гукнув:
- А за їжачка не турбуйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...

# data[].attributes.headline
Трофимчук Поліна

# data[].attributes.body
Трофимчук Поліна
Як чепурили їжачка
Заклопотана їжачиха полишила хатні справи.Вона ледве встигла схопити  за вухо синочка.  Малюк  і гадки не мав повертатися додому.Він дзиґою крутнувся біля дерев і хотів знову дременути в ліс .
—А який занехаяний!—промовила їжачиха.Вигляд у малюка справді був неохайний:мордочка брудна голочки склеїлися.Розпашілий від гри,він тільки хукав і підшморгував носом.
Зачерпнувши в глиняний черепок води з Голубого озерця,мама взяла брусок суничного мила і почала купати синочка.Вона обережно терла мочалкою з пахучої соломи спинку,розгладжувала голочки.Малюк сопів,затуляючись від густої піни.
—Ну,от...Тепер любо глянути:голочки гладенькі та м‘якенькі,наче хутро в Ховрашка!
-  Та я,тітонько,і є Ховрашок!—обурився малюк і вибіг із хатки.
І вже за порогом гукнув:
-  А за їжачка не турбуйтесь:його,мабуть,моя мама вимиє...

# data[].attributes.body
АННА

# data[].attributes.headline
      Заклопотана iж

# data[].attributes.body
Заклопотана iжачиха кинула хатнi  справи. Мама ледве встигла схопити за вухо синочка. Малюк i гадки не мав повертатися додому.Синочок дзигою крутнувся бiля дверей i хотiв знову дременути в лiс                                         .-А який занехаяний ! - промовила iжачиха. Вигляд у синочка справдi був неохайний: мордочка замурзана, голочки позлипалися.Розпашiлий вiд гри, вiн тiльки хекав i пiдшморгував носом.                                                                  Зачерпнувши в глиняний черепок води з Голубого озерця. Мама дiстала брусок суничного мила i  заходилась купати синочка. Вона обережно терла мочалкою з пахучоъ соломи спинку, розгладжувала голочки.Малюк сопiв, затуляючись вIд густой пIни.                                                                                                                     -Ну,от...Тепер любо глянути: голочки гладенькI та м"якенькI, наче хутро в Ховрашка!                                                -Та я, тIтонько, ховрашок!- обтусився малюк I вибIг Iз хатки.                                                                                                      I вже за порогом гукнув:                                                                                                                                                                    А за]жачка не турбуйтесь: його ,мабуть, моя мама вимиэ...

# data[].attributes.body
Сергій Ющук

# data[].attributes.headline
Саша                

# data[].attributes.body
Саша                                                                                                                                                                                                             Заклопотана їжачиха полишила хатні справи.Вона ледве встигла впіймати за вухо синочка.Він і гадки не мав повертатися додому.Малюк дзигою крутнувся біля дверей і хотів знову дременути в ліс.                                            -А який занехаяний!-промовила Їжачиха.Вигляд у синочка й справді був неохайний:мордочка замурзана,голочки позлипалися.Розпашілий від гри,він тільки хекав і підшморгував носом.Зачерпувши  в глиняний черепок води Їжачиха дістала брусок суничного мила і заходилася купати синочка.Вона обережно терла мочалкою з пахучої соломи спинку,розправляла голочки.Малюк сопів,затуляючись від густої піни.            -Ну от...Тепер любо глянути:голочки гладенькі та м"якенькі,наче хутро в Ховрашка!                                                       -Та я, тітонько і є Ховрашок!-обтрусився малюк і вибіг із хатки.                                                                                                І вже за порогом гукнув:                                                                                                                                                                   -А за їжачка не турбуйтесь:його,мабуть,моя мама вимиє....

# data[].attributes.body
Таня

# data[].attributes.body
Таня

# data[].attributes.headline
Ляшика Михайла

# data[].attributes.body
Ляшика Михайла

# data[].attributes.headline
Як чепурили Їжачка

# data[].attributes.body
Як чепурили Їжачка

Заклопотана їжачиха  кинула  хатні

справи.  Вона ледве встигла

схопити за вухо синочка.

Малюк і гадки не мав повертатися

додому  Він дзиґою крутнувся біля

дверей і  хотів  знову

дременути  в ліс.

— А який занехаяний! – промовила Їжачиха.

Вигляд у синочка  й справді був

неохайний :  мордочка

замурзана,  голочки

позлипалися . Розпашілий від гри, він тільки  хекав і

підшморгував носом.

Набравши  в глиняний черепок води з

Голубого озерця, Їжачиха  взяла  брусок

суничного мила і почала  купати

синочка. Мама  обережно  терла

мочалкою з пахучої соломи спинку,

розправляла  голочки.

Малюк сопів, затуляючись від густої піни.

—    Ну, от... Тепер любо глянути: голочки гладенькі та

м’якенькі, наче хутро в Ховрашка!

-    Та я, тітонько, і є Ховрашок! — обтрусився малюк і вибіг із

хатки.

І вже за порогом гукнув:

- А за їжачка не турбуйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...

# data[].attributes.headline
Ксенджук Давид

# data[].attributes.body
Ксенджук Давид

# data[].attributes.headline
 Заклопотана їжачиха

# data[].attributes.body
Заклопотана їжачиха пожбурила хатні справи і ледве встигла ввпіймати за вухо бідового синочка, який і гадки не мав повертатися додому. Він дзиґою крутнувся біля дверей і хотів було у дременути в ліс.
— Попався, шибенику! — промовила з полегшенням їжачиха. Придивившись до сина, вона аж лапками сплеснула: — А який занехаяний! Ти хоч глядівся в Голубе озерце?
Вигляд у малюка й справді був неохайний: мордочка замурзана, голочки позлипалися. Розпашілий від гри, він тільки хекав і підшморгував носом.
—    Ану-ну, зараз ми тебе... — суворо приказувала матуся.
Набравши в глиняний черепок води з Голубого озерця, їжачиха дістала брусок суничного мила і заходилася купати синочка. Вона обережно терла мочалкою з пахучої соломи спинку, розгладжувала голочки і раз у раз повторювала:
—    Он сухий листочок зачепився... Мабуть, із зайцями грався під старою березою? А тут що в тебе? Реп’яшок? Це вже точно — у бур’яні ховався!
Малюк сопів, затуляючись від густої піни.
—    А ось, ось... Подумайте лишень! І як тебе відмити від смоли? Знову бігав на соснову галявину дражнити білочок!
Їжачок відсапувався і ухилявся від міцних маминих лапок.
—    Ну, от... Тепер любо глянути: голочки гладенькі та м’якенькі, наче хутро в Ховрашка!
-    Та я, тітонько, і є Ховрашок! — обтрусився малюк і вибіг із хатки. І вже за порогом гукнув: - А за їжачка не турбуйтесь: його, мабуть, моя мама вимиє...