# data[].attributes.attachment_link.title
Joan Manuel Serrat - És quan dormo que hi veig clar

# data[].attributes.body
Obra surrealista ambientada al mar.
Intenta veure el món amb el "jo interior".
Grans recursos literaris.
Ritme fluid.

# data[].attributes.body
Primera estrofa: descriu l’escenari en el qual es mou (mar).

Segona: breu caricatura d’ell mateix.

Tercera: relaciona el poema amb imatges relacionades amb el sexe femení.

# data[].attributes.body
Els somnis li fan comprendre el món.

Corrent surrealista amb combinació de la imaginació.

Anàlisi del que no li agrada.

# data[].attributes.body
Reflexió
Somnis permeten veure la realitat (imaginació)
"Jo interior"

# data[].attributes.body
L’any 1916 s'inicia la seva carrera (La Revista).

Comença a publicar abans de la Guerra Civil espanyola.

És quan dormo que hi veig clar--> abril de 1939.

Èxit:  dècada dels cinquanta.

Any 1973:  li és concedit el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.

Soci d'Honor de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.

# data[].attributes.body
Anàfores
Enumaracios
Metàfores
Personificacins
Epítets
Antítesis

# data[].attributes.headline
Versos heptasíl·labs - Rima consonant i rima masculina/femenina

# data[].attributes.subject
Versos heptasíl·labs - Rima consonant i rima masculina/femenina

# data[].attributes.body
És quan plou que ballo sol
Vestit d'algues, or i escata,
Hi ha un pany de mar al revolt
I un tros de cel escarlata,
Un ocell fa un giravolt
I treu branques una mata,
El casalot del pirata
És un ample girasol.
És quan plou que ballo sol
Vestit d’algues, or i escata.

És quan ric que em veig gepic
Al bassal de sota l’era,
Em vesteixo d'home antic
I empaito la masovera,
I entre pineda i garric
Planto la meva bandera;
Amb una agulla saquera
Mato el monstre que no dic.
És quan ric que em veig gepic
Al bassal de sota l'era.

És quan dormo que hi veig clar
Foll d'una dolça metzina,
Amb perles a cada mà
Visc al cor d'una petxina,
Só la font del comellar
I el jaç de la salvatgina,
—O la lluna que s'afina
En morir carena enllà.
És quan dormo que hi veig clar
Foll d’una dolça metzina.

J.V. Foix

# data[].attributes.body
Un poema avantguardista - > exemple d’obra surrealista.

# data[].attributes.body
L’any 1953- publica On he deixat les claus..., obra a la qual pertany És quan dormo que hi veig clar.

Va ser escrit al final de la Guerra Civil Espanyola el 1939.

# data[].attributes.body
El poeta ha estat expulsat de casa seva.

Una protesta contra el caràcter repressiu d’Espanya.
Narra l’esclat de la guerra i descriu  l’estat de Catalunya.

# data[].attributes.body
Revolt - Desendreçat

Giravolt - Volta completa

Mata - Arbust petit

Casalot - Casa antiga

Era - Espai de terra

Empaito - Anar darrere d'algú per aconseguir alguna cosa

Masovera - Persona que explora una terra i viu allà.

Saquera -  Agulla de cosir sacs.

Foll - Boig

Metzina - Medicina que pot produir un efecte morbós o bé la mort.

Comellar - Espai de terra ample.

Só - Sóc

# data[].attributes.body
Naixement: 28 de gener de 1893, Sarrià.

Fill de pastissers.

Va estudiar dret a Barcelona.

Es relaciona amb els intel·lectuals de l’època.

Poeta, periodista i assagista català.

Avantguardes literàries catalanes.

Defunció: 29 de gener de 1987 a Barcelona .

# data[].attributes.body
https://epispoemes.wordpress.com/2016/01/29/es-quan-dormo-que-hi-veig-clar-j-v-foix/

https://www.escriptors.cat/autors/foixjv/pagina.php?id_sec=1758

https://ca.wikipedia.org/wiki/Avantguardisme

http://poesiavplantada.blogspot.com/2016/05/es-quan-dormo-que-hi-veig-clar.html

http://www.xtec.cat/~jroca124/figures.htm

https://1992cats.wordpress.com/jvfoix/