# data[].attributes.headline
Народився	близько 365 р. 

# data[].attributes.body
Народився	близько 365 р. до н. е.
Афіни
Помер	близько 270 до н. е.
Александрія, Елліністичний Єгипет

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
На фото зліва направо і згори вниз:
Афінський акрополь та Парфенон, площа Синтагма та Грецький парламент, Заппіон, Новий музей Акрополя, площа Монастиракі, панорама Афін з пагорба Лікавіт

Печатка

Координати: 37°58′ пн. ш. 23°43′ сх. д. ﻿ / ﻿ 37.967° пн. ш. 23.717° сх. д.

Країна

Греція

Децентр. адміністрація

Адміністрація Аттики

Муніципалітет

Муніципалітет Афіни

Колишні адмін. одиниці

Засноване
близько 15 століття до н. е.

Уряд

- Мер

Йоргос Камініс ( ПАСОК)
з 29 грудня 2010 року

Площа

- Місто

38,964 км²

- Усього

411,7 км²

- Агломерація

2 928,717 км²

Найбільша висота

338 м

Найменша висота

70 м

Населення (2011[1])

- Місто

664 046

- Густота

17 042,55 осіб/км²

- Міський район

3 090 508

- Густота вел. міста

7 506,70 осіб/км²

- Агломерація

3 753 783

- Густота агломерації

1 281,72 осіб/км²

Часовий пояс

EET/ EEST ( UTC+2/ 3)

Поштовий код

10x xx, 11x xx, 120 xx

Телефонний код(и)

21

Авто

Yxx, Zxx, Ixx (за виключенням ZAx і INx)

Веб-сайт: www.cityofathens.gr

Афі́ни ( грец. Αθήνα , ), Атéни - місто, столиця Греції. Розташоване на відстані 8 км на північний схід від порту Пірей у затоці Егейського моря, побудоване навколо скелястих пагорбів Акрополіса висотою 169 м і Ареопага висотою 112 м. Лежить на півдні центрального плато Аттики, де протікають гірські потоки Кефіс та Іліссос.

Стародавні Афіни були потужним містом-полісом, важливим просвітницьким центром. Тут народились Сократ, Перикл, Софокл; Платон започаткував "академію", а Арістотель - ліцей. Афіни - колиска Західної цивілізації, батьківщина світової демократії.

Ошатна антична спадщина добре збереглась у місті: Акрополь, Парфенон, Афінська агора, Храм Зевса Олімпійського, Римський форум, Храм Гефеста тощо. Збереглись донині й деякі з пам'яток доби панування Османської імперії (незалежність від якої Греція здобула лише 1830 року). Сучасну історію міста репрезентують Грецький парламент, Палац Президента та, так звана, Афінська трилогія: Національна бібліотека, Афінський університет та Національна академія. 1896 року в Афінах було відроджено сучасні Олімпійські ігри.

Давньогрецька назва міста - Ἀθῆναι ([a.tʰɛ̂ː.nai̯]), у класичному аттичному діалекті це форма множини. В архаїчному, гомеричному варіанті давньогрецької назва вживалася в однині, у формі Ἀθήνη .

Вважають, що форма Αθήναι пояснюється тодішньою модою: досить згадати Фіви (Θῆβαι), Дельфи (Δελφοί), Мікени (Μυκῆναι) тощо. Після прийняття у 1970-х роках димотики ( грец. δημοτική - форма мови, наближена до розмовної) як офіційного варіанту грецької мови місто отримало назву Αθήνα - в однині. Однак у більшості європейських мов, у тому числі і в українській, збереглась множинна назва "Афіни".

Щодо походження топоніма висунуто кілька гіпотез. Згідно з одною з них, корінь слова не є грецьким, а походить з доіндоєвропейського субстрату.

Давньогрецькі міфи пов'язують назву міста з ім'ям богині Афіни. За легендою, засновником міста був Кекроп. Земля народила його напівлюдиною-напівзмієм. Заснував він місто в Аттиці саме у той час, як сперечались бог моря Посейдон та дочка Зевса войовнича Афіна. На суд зібралися боги із верховним суддею Зевсом на Афінському акрополі. На суд Зевс покликав і Кекропа, аби він вирішив, хто має стати господарем Аттики. Вирішили, що влада належатиме тому, хто принесе цінніший подарунок місту.

Посейдон вдарив своїм тризубцем у скелю, і на тому місці з'явилось джерельце. Вдарила Афіна своїм виблискуючим списом по землі, і на тому місці виросло оливкове деревце. Дар Афіни настільки вразив Кекропа, що він проголосив:

Світлі боги Олімпу, всюди шумлять води безмежного моря, та ніде нема оливи, що дає багаті плоди. Афіні належить олива, тож вона дасть багатство усій країні та спонукатиме кожного до землеробства. Велике благо дала Афіна Аттиці, нехай їй належить влада над усією країною!

Так місто отримало свою назву, а Кекроп заснував в Афінах перше святилище на честь покровительки міста. Першими жрицями Афіни були дочки Кекропа Кекропіди. Він же сам став першим царем Аттики. Однак через те, що Посейдон програв у цій суперечці, у місті почав відчуватись брак води.

Найвища серед гірських вершин - гора Парніта, висота якої сягає 1453 м, її території нині надано статусу національного парку. Маунтин-байк та піші підйоми на усі чотири вершини стали досить популярними туристичними маршрутами в останні роки. На південному-заході рівнина відкривається до Саронічної затоки за 8 км від Пірея - морської брами Афін.

Із геоморфологічними умовами місцевості пов'язаний феномен інверсії температури. У поєднанні із комплексом урбоекологічних проблем, це загострює питання забруднення повітря. Наприкінці 1970-х років проблема досягла свого апогею: за твердженням Міністерства культури Греції в особі міністра Константіноса Трипаніса, повітря впродовж останніх десятиліть здійснювало деструктивну дію на прадавню архітектуру Афін, серед найбільш постраждалих пам'яток зазначені Каріатиди Ерехтейону та унікальні мармурові метопи Парфенону. Комплекс заходів, впроваджених міською владою у 1990-х роках, врешті призвів до покращення якості атмосферного повітря, і нині поява смогу - відносно нетипове явище для Афін.

Для міста характерні субтропіки напівпустельного типу клімату ( Класифікація кліматів Кеппена: BSh). Максимальна кількість опадів припадає на період від середини жовтня до середини квітня. Влітку будь-які опади в Афінах трапляються рідко, проте найчастіше набувають форми сильної зливи із грозою. Навіть туман нетиповий для Афін. Гора Парніта формує, так званий, дощовий сутінок, тому клімат Афін дещо посушливіший у порівнянні із сусідніми середземноморськими регіонами Європи.

Дата виникнення Афін досі залишається нез'ясованою, проте достеменно відомо, що у 15 столітті до н. е. вони вже існували. Афіни були одним з найвпливовіших міст Давньої Еллади, а з 5 століття до н. е. - головним культурним та інтелектуальним центром. Перикл перетворив їх на святиню усього еллінського світу, а доба його правління як стратега називається в історіографії Золотою добою Афін.

В добу греко-перських воєн у 490 до н. е. за 40 км від міста відбулась знаменита Марафонська битва, в ході якої афіняни та платейці під командуванням Мільтіада розбили численніше перське військо. Десять років по тому Ксеркс І захопив Афіни та спалив святилища на Акрополі, після чого афіняни заприсягнулись ніколи не відновлювати зруйнованих храмів. Проте у битві при Саламіні, яка відбулась 20 вересня 480 до н. е., перський флот розбив Фемістокл, і Ксеркс був змушений тікати.

431 до н. е. Афіни вступили у Пелопоннеську війну зі Спартою. Разом із союзниками спартанці взяли Афіни в облогу, за браком їжі та питної води в місті спочатку поширився голод, а за ним спалахнули епідемії чуми та черевного тифу. Близько третини населення міста загинуло - цей факт грецькі археологи встановили достеменно тільки наприкінці 20 століття, коли під час будівництва станції Афінського метрополітену в районі Керамікос відкрили масове поховання (див. Міртіс). Відтак афіняни отримали нищівну поразку, а ворог зрівняв із землею міські укріплення - афінські довгі стіни. Їхні фрагменти досі можна побачити поблизу Пірея.

Починаючи з кінця 2 століття до н. е. в добу римського панування Афіни поступово занепадали. 86 до н. е. римське військо під проводом Луція Корнелія Сулли після багатомісячної облоги здобуло Афіни. Місто три доби грабували римські воїни - Сулла бажав повністю його знищити. Тільки коли до нього прийшла делегація афінян та нагадала йому про колишню велич Стародавніх Афін, Сулла передумав та, як свідчить переказ, мовив:

У наступному столітті місто потерпало від численних нападів варварських племен готів та герулів, які 267 року перетворили його майже на суцільну руїну. Філософські школи Афін закрили 529 року н. е. Імператор Юстиніан придав анафемі "розсадники поганської премудрості", адже християнство отримало у Візантійській імперії статус офіційної релігії. Колишній могутній поліс втратив своє значення для імперії та потроху перетворювався на провінційне містечко Римської імперії.

Наступні 5 століть були для Афін спокійними та мирними. В місті побудовано близько сорока візантійських церков. Вісім з них збереглись донині, у тому числі Церква Святих Апостолів, відновлена 1956 року, розташована між Акрополем та стародавньою Афінською агорою.

Наступні 250 років афіняни жили під владою змінюючих один одного правителів - західноєвропейських лицарів - "франків"), каталонців, флорентійців та венеціанців). За них Акрополь перетворено на середньовічну фортецю, Парфенон - на католицький Собор Афінської богоматері, над Пропілеями спорудили палаццо, а на бастіоні Храму Афіни-Ніки зведено високу оглядову вежу, що виокремлювалась у панорамі Афін впродовж значної частини 19 століття.

Після захоплення 1453 року Константинополя турками Греція, а разом з нею й Афіни, опинились під владою нового господаря - Османської імперії. 1458 року місто зайняв османський султан Мехмед ІІ Завойовник. Він був настільки вражений красою міста, що видав наказ про заборону так чи інакше торкатись руїн. Парфенон у той час став головною мечеттю міста, а у Пропілеях розташовувались покої дісдара - військового коменданта. Османи зайняли центральну частину міста, афінян натомість виселили до кварталу Плака.

За два століття порушили венеціанці, які у 17 столітті втретє спустошили Афіни, 1687 році вигнали турків, та через епідемію чуми самі були змушені залишити місто. Тим не менше життя під владою турків знову усталилось, і лише під час визвольних змагань греків за незалежність у 1821-1829 роках місто було зруйновано - вчетверте за його славетну історію - 1826 року.

У 1833 Афіни проголошено столицею новоствореного Королівства Греція (на той час у місті мешкало 5 тисяч осіб). 1834 року до Афін прибув новий грецький король Оттон І. Молодий король мав амбіції відбудувати місто та повернути йому колишню велич. Запросивши в Афіни Лео фон Кленце, Феофіла ван Гансена, побудовано кілька головних вулиць у неокласичному стилі, у тому числі площа Синтагма, Афінський університет, Національний парк, виставкову залу Заппіон. 1896 року на відновленому стадіоні Панатінаїкос, вибудованому із суцільного мармуру, проведено Перші сучасні Олімпійські ігри.

Початок 20 століття активізував археологічні та реставраційні роботи. У 1920-х роках кількість населення міста зросла до 2 млн осіб, згідно з Грецько-турецьким договором про обмін населенням на батьківщину масово повертались афіняни та їх нащадки, вигнані османами до Малої Азії. За Севрський мирним договором 1920 року та Лозаннським договором 1923 року, укладеними за результатами Балканських воєн 1912- 1913 років, Греція майже вдвічі збільшила свою територію та населення, а Афіни дуже скоро посіли гідне місце серед європейських столиць.

Сучасні Афіни - метрополіс із вражаючими античними пам'ятками, всесвітньо відомим "нічним життям" та торговельними центрами найвищого рівня. 2004 року тут відбулись 28 літні Олімпійські ігри. У грудні 2008 року в Афінах спалахнули масові заворушення, які швидко охопили всю Грецію та сколихнули всю Європу. Приводом до розгортання масових акцій протесту, що нерідко переростали у погроми та безлад, стало вбивство 6 грудня 16-річного підлітка патрульним афінської поліції. 2010 року Афіни стали одним з основних осередків масових акцій громадянської непокори та загальнонаціональних страйків як протесту проти антикризових заходів уряду.

Афіни стали столицею Греції 1834 року, після Нафпліону, який слугував тимчасовою столицею країни з 1829 року у перші роки незалежності. Крім того Афіни - столиця периферії Аттика.

Афіни розташовані у периферії Аттика, яка охоплює найбільш густонаселені регіони Греції, її населення сягає 3,7 млн осіб. За адміністративним поділом 1997 року, периферії Греції поділялись на номи, зокрема периферія Аттика в адміністративному відношенні поділялась на 4 номи: ном Афіни, ном Пірей, Західна Аттика та Східна Аттика.

Ном Афіни був найбільш густонаселеним номом Греції. За даними перепису населення 2001 року, тут мешкало 2 664 776 осіб на площі 361 км². Разом із номом Пірей ном Афіни утворював гіперном Афіни-Пірей. Власне місто Пірей на сучасному етапі майже злилося з Великими Афінами, дістатись до нього можна звідусіль на Афінському метро.

Після прийняття 2010 року адміністративної реформи, згідно з Програмою "Каллікратіс", поділ на номи скасований, а число муніципалітетів у колишньому номі Афіни скорочено з 48 до 35 муніципалітетів, кожний з яких має виборчу муніципальну владу на чолі із мером. Новий адміністративний поділ Греції набрав чинності 1 січня 2011 року.

Муніципалітет Афіни - найбільш густонаселений у Греції із населенням 745 514 осіб (станом на 2001 рік), що мешкають на площі міста 39 км². Чинний мер Афін від 1 січня 2011 року - Йоргос Камініс, який змінив на цій посаді Нікітаса Какламаніса. Місто поділяється на 7 муніципальних районів, званих грец. Δημοτικά Διαμερίσματα . Проте зберігається неофіційний поділ міста на історичні райони, такі як Плака, Монастиракі, Колонакі, Петралона, Паґраті, Абелокіпі, Іліссія, Зографу, Екзархія та інші.

В адміністративному відношенні Афіни поділено на 7 мінуципальних районів:

1. Центр міста та, так званий, торговельний трикутник - Стадіо-Омонія-Плака;

2. Південно-східні квартали від Неос-Космос до Стадіо;

3. Південно-західні квартали - Астероскопіо, Петралона та Тісіо;

4. Південні квартали - Колонос, Академія Платона, Сеполія до Патісії;

5. Північно-західні квартали до Пробонас;

6. Північ центральних кварталів Патісія-Кіпселі;

7. Північно-східні квартали Абелокіпі, Ерітрос-Ставрос.

За офіційними даними, населення власне муніципалітету Афіни становить 745 514, з урахуванням населення передмість - близько 3,2 млн осіб. Проте фактична кількість мешканців Афін значно перевищує цю цифру, адже сюди з'їзджаються тисячі студентів та робітників з інших міст Греції, кілька сотень тисяч становлять репатріанти з країн Східної Європи та іммігранти з Албанії, Пакистану, які не мають змоги зареєструватись за місцем постійного проживання. З огляду на цю невизначеність щодо чисельності населення, різні джерела посилаються на цифру близько 5 млн осіб, що мешкають в Афінах.

З прадавніх часів місто, яке виросло навколо Пірейського порту, розвивалось окремо від столиці. Проте в останні десятиліття Пірей швидко зрісся із, так званими, Великими Афінами. На даному етапі також відбувається розширення міста у східному та північно-східному напрямках, що не в останню чергу зумовлено збудованими на початку 21 століття міжнародним аеропортом "Елефтеріос Венізелос" та Аттікі-Одос, яка пронизує усю Аттику.

У таблиці нижче наведені дані росту населення столиці Греції від здобуття нею незалежності:

Економічно Афіни зросли з другої половини 19 століття, після завершення Грецької революції та остаточного становлення Грецької держави. Проголошення Афін столицею і поява "столичних" функцій міста, виникнення фабрично-заводської промисловості перетворили Афіни в умовах сильної аграрної перенаселеності Греції на найбільший центр тяжіння населення.

У Великих Афінах зосереджується понад 50 % зайнятих в обробній промисловості країни. Одночасно промисловість столиці споживає близько 80 % усієї виробленої електричної енергії і дає близько 70 % загальногрецької промислової продукції. У Великих Афінах базуються підприємства текстильної, швейної, шкіряно-взуттєвої, харчової, металообробної та металургійної, хімічної, поліграфічної та інших галузей промисловості. В околицях Афін виділяються промислові об'єкти повоєнних років - нафтопереробний завод Aspropyrgos Refinery в Аспропіргосі, судноверф Hellenic Shipyards у Скараманзі, металургійний завод у Елефсіні тощо.

Афіни - найбільший торгово-розподільний і фінансовий центр країни, зокрема в Афінах щороку переробляється понад 2,5 млн тонн нафти. Через Великі Афіни проходить до 70 % імпорту і 40 % експорту Греції. В Афінах базуються найбільші банкові установи Греції - Центробанк Греції, Національний банк Греції, Emporiki Bank, Piraeus Bank тощо.

Наприкінці 2009 року економіка Афін, як і Греції в цілому, опинилась у вельми скрутному становищі. Програма антикризових заходів уряду Йоргоса Папандреу викликала хвилю загальнонаціональних страйків. Впродовж 2010 року Афіни залишаються основним осередком майже безперервних загальнонаціональних страйків, заворушень і терактів.

Афінська система муніципального транспорту включає великий автобусний та тролейбусний парк (обслуговують в основному центральні райони міста), метрополітен, трамвайні лінії (поєднують приміські райони із центром), а також Афінську приміську залізницю.

Головний автобусний оператор Греції та столиці зокрема - компанія грец. ΕΘΕΛ . Вона забезпечує перевезення за 300 маршрутами, що охоплюють усю Аттику із парком 1 839 автобусів. З них 416 використовують природний газ як паливо, таким чином, Афіни володіють найбільшим автобусним парком, що працює на природному газі, в Європі.

Крім того в Афінах функціонує парк електричних автобусів оператора грец. ΗΛΠΑΠ , або Електричний автобус району Афін та Пірею. Ці машини не є типовими тролейбусами, оскільки у разі аварії електромережі можуть переходити на дизельне паливо. Парк з 366 автобусів рухається 22 лініями, що вкривають усі центральні райони міста.

Трамвайний парк Афін налічує 42 надсучасних трамваїв, які обслуговують 48 станцій та перевозять щодоби до 80 000 пасажирів. Афінський трамвай відправляється від площі Синтагма у центрі міста та прямує до південно-західного передмістя Палео-Фаліро ( грец. Παλαιό Φάληρο ), де лінія розділяється на дві гілки: перша проходить вздовж узбережжя у напрямку передмістя Вула, інша - до Пірею та району Нео-Фаліро.

Афінський метрополітен відомий як друга у світі, після Лондонської, мережа метро у світі, заснована 1869 року. Щоденно 550 000 пасажирів використовують міське метро. Дві його лінії (зелена та червона), активне продовження та реконструкція яких тривала у 1990-ті роки, прокладені виключно під землею. Парк Афінського метрополітену становлять 42 потяги, сформовані 252 вагонами.

Афіни - єдине столичне місто в країнах Західної Європи, де діє тролейбусна мережа - "Електричні автобуси Афін і району Пірея" ( грец. Ηλεκτροκίνητα Λεωφορεία Περιοχής Αθηνών - Πειραιώς Η.Λ.Π.Α.Π. ). Як видно з назви, система є міжміською, сполучаючи столицю з передмістями, в тому числі портовим Піреєм.

Експлуатується мережа Афінського тролейбуса грецькою державною компанією ILPAP, утвореною ще 1949 року. Нині діє 23 маршрути афінсько-пірейської тролейбусної мережі, загальна довжина якої становить понад 350 кілометрів.

Афінська приміська залізниця, відоміша як Проастіакос, сполучає міжнародний аеропорт "Елефтеріос Венізелос" із містом Коринф, розташованим за 80 км на захід від Афін, через центральний вокзал Лариси та порт Пірей. Ділянка Проастіакос від проспекту Кіфісіас до аеропорту "Елефтеріос Венізелос" споруджена напередодні 2004 року в межах роздільної зони основної секції Аттікі-Одос. Іноді Проастіакос її називають лінією Афінського метрополітену. У майбутньому планується продовження залізниці до Егіо (120 км від Афін) та Халкіди.

Міжнародний аеропорт "Елефтеріос Венізелос" побудований напередодні XXVIII літніх Олімпійських ігор в Афінах за 32 км на схід від Афін, поблизу муніципалітету Спата. 2004 року за свою надсучасність аеропорт відзначений нагородою "Європейський аеропорт 2004 року". Спорудження аеропорту тривало 51 місяць і коштувало грецькому урядові 2,2 млрд євро.

Аеропорт "Елефтеріос Венізелос" може забезпечити 65 зльотів-посадок на годину. Щодоби він обслуговує в середньому 560 рейсів. Головний термінал займає площу 150 000 м². Комерційна площа становить близько 7000 м² і включає кафе, крамниці та музей.

Місто Афіни органічно поєднує різноманітні архітектурні стилі - від античних до неокласицизму та конструктивізму. Більшість неокласичних споруд зведені в середині 19 століття за проектами данського архітектора барона Феофіла ван Гансена. Серед них Афінська трилогія: Національна академія, університет Каподистрії та Національна бібліотека; Грецький парламент, Старий парламент - нині Національний історичний музей Греції; конгрес-холл Заппіон; Національна обсерваторія Греції.

В Афінах збереглись всесвітньо відомі пам'ятки античної архітектури. Неперевершеним шедевром залишається ансамбль Афінського акрополя, споруджений ансамбль акрополя у 5 столітті до н. е., в добу Перикла, з пентелійського мармуру. Розташований на високому плато (156,2 м над рівнем моря), Акрополь домінує над сучасними кварталами міста. Його головні споруди: храм Ніки Аптерос (421 до н. е.); Пропілеї (437-432 до н. е., архітектор Мнесікл); величний доричний храм богині Афіни Діви - Парфенон (447-432 до н. е., архітектори Іктін і Каллікрат); іонічний Ерехтейон (421 - 407 до н. е.) - побудований на місці суперечки Афіни та Посейдона-Ерехтея за право володіння Аттикою.

Ще на початку 1990-х років міністр культури Греції Меліна Меркурі замовила дослідження з інтеграції всіх археологічних пам'яток в Афінах. На початку 2000-х років район Ієрос Одос біля підніжжя Акрополя та райони Плака, Псирі і Тісіо стали пішохідними зонами.

В червні 2010 року чинний міністр культури Греції Тіна Бірбілі представила проект завершальної стадії з уніфікації історичного центру міста: завдяки перебудові проспекту Королеви Ольги пішохідні зони сполучать Заппіон та Національні сади із Храмом Зевса Олімпійського; буде завершене пішохідне сполучення загальною протяжністю за 4 км від стадіону Панатінаїкос із Керамікосом, площею Газі. Вартість проекту становить 4 млн євро. Представлений перспективний план розвитку регіону "Афіни-Аттика 2014" передбачає також заборону розростання урбанізованої зони, покращення транспортної інфраструктури та загальне покращення житлово-комунальної сфери в районах Айос-Пантелеймонас, Театральної площі та Колонос.

Найвищою серед сучасних архітектурних споруд столиці з 1971 року залишається Афінська вежа 1, яка на момент спорудження була найвищою будівлею Балканського регіону, вона ж - єдиний хмарочос Греції.

Афіни багаті на унікальні пам'ятки національного образотворчого мистецтва. В Музеї Акрополя та Національному археологічному музеї добре представлена скульптура, особливо періоду архаїки. Також там зберігається шедевр пластики 5 століття до н. е. - бронзове зображення Зевса, барельєфи наїскосів (намогильних пам'ятників) класичного періоду та величезна колекція давньогрецької кераміки 3-2-го тисячоліть до н. е. Пам'ятки середньовічного іконопису та художнього промислу зібрані у Візантійському музеї. Багата колекція етнографічних матеріалів та народного мистецтва представлена в історико-етнографічному Музеї Бенакі. Загалом в Афінах діє понад дві сотні музеїв та приватних галерей, серед найбільших з них:

Афіни мають давні спортивні традиції, найпопулярніші види спорту - футбол та баскетбол. Двічі місто приймало сучасні Олімпійські ігри - у 1896 та 2004. Літня Олімпіада 2004 надихнула на розширення та осучаснення Афінського олімпійського комплексу, який здобув репутацію одного з найкрасивіших комплексів у світі. На його стадіоні, найбільшому стадіоні в Греції, проводилися два фінали Ліги чемпіонів УЄФА в 1994 та 2007 роках.

Другий за величиною стадіон країни розташований у Піреї - стадіон імені Георгіоса Караіскакіса. Він приймав фінал Кубку кубків УЄФА 1971. Також в Афінах тричі проходили матчі баскетбольної Євроліги: перший раз в 1985 році; другий - в 1993 році на стадіоні Миру і дружби, відомішому як SEF - це одні з найбільших та найпривабливіших критих арен в Європі; і втретє - 2007 року на Олімпійському критому стадіоні OAKA. В столиці Греції проходила також велика кількість заходів в інших видах спорту, таких, як легка атлетика, волейбол, водне поло і т. д.

З 1972 року в Афінах щорічно відбувається Афінський класичний марафон, удостоєний "золотого статусу" Міжнародної асоціації легкоатлетичних федерацій. В січні 2011 року Асоціація міжнародних марафонів і пробігів підписала угоду із Міністерством культури і туризму Греції, згідно з якою переносить свою штаб-квартиру до Афін.

В Афінах діють три престижні мультиспортивні клуби: Олімпіакос, Панатінаїкос та АЕК, футбольні підрозділи цих клубів формують асоціацію P.O.K. - грец. Podosfairikes Omades Kentrou , утворену після того, як 1972 року клуби за взаємною домовленістю вирішили не брати участі в чемпіонаті країни через суперечку із Грецькою футбольною федерацією щодо фінансових питань. Впродовж усього сезону клуби брали участь лише у товариських матчах один з одним.

Баскетбол набув популярності в Греції після здобуття клубом АЕК, Афіни Кубку володарів Кубків 1968 року. Другу хвилю піднесення викликали перемоги на Чемпіонаті Європи з баскетболу 1987 року та особливо 2005 року. "Панатінаїкос" - п'ятиразовий чемпіон (1996, 2000, 2002, 2007, 2009) Євроліги. Отже, серед професійних баскетбольних клубів столиці найвідоміші: "Панатінаїкос", АЕК, Афіни, "Паніоніос", "Панеллініос", "Марусі".

23 червня 1894 року в Сорбонні відбувся перший конгрес Міжнародного Олімпійського комітету, який скликав барон П'єр де Кубертен. Він збирався провести перші сучасні Олімпійські ігри в 1900 році в Парижі та приурочити їх до Всесвітньої виставки. Однак друг Кубертена грецький письменник та перекладач Дімітріос Вікелас, запрошений на конгрес з доповіддю про традиції античних Олімпійських ігор, несподівано запропонував столицю Еллади Афіни як місце проведення нових ігор, що символізувало б їх наступність давньогрецьких ігор. Конгрес затвердив цю пропозицію, а самого Вікеласа обрав першим президентом Міжнародного олімпійського комітету, оскільки за постановою цю посаду міг зайняти тільки представник країни, яка прийматиме першу Олімпіаду.

Проведення Олімпіади 1906 р., або Перших додаткових Олімпійських ігор, було заплановано МОКом 1901 року. Як компроміс на відмову Кубертена від ідеї влаштовувати усі Олімпійські ігри в Афінах, МОК запропонував новий графік, який передбачав проведення Додаткових Олімпіад у період між офіційними Олімпійськими іграми, при чому столицею Додаткових ігор назавжди визначались Афіни.

Додаткова Олімпіада 1906 р. була надзвичайно успішною, на відміну від офіційних ігор 1900, 1904 або 1908 рр., адже вони не розтягувались на місячний термін на тлі інших подій. Ці ігри також були першою сучасною Олімпіадою, спортсмени-учасники якої обов'язково мали пройти реєстрацію через МОК. Вперше Відкриття Ігор було проведено як окрема урочиста церемонія, під час якої також вперше національні команди країн-учасниць пройшли стадіоном із національним прапором - ця традиція збереглась і донині.

Афіни вибороли у Рима право стати столицею Олімпіади 2004, набравши 66 балів проти 44, що було закріплено рішенням МОК від 5 вересня 1997 року в Лозанні. Це сталось після того, як 1996 р. місто програло право проведення Олімпійських ігор 2004, які відбулись в Атланті, США. Протягом перших трьох років підготовки, Міжнародний олімпійський комітет неодноразово висловив стурбованість з приводу темпів будівельних робіт на деяких нових олімпійських майданчиках. У 2000 році Президентом Оргкомітету була призначена Яна Ангелопулос-Даскалакі, з цього моменту, підготовка продовжувалась зі скаженою швидкістю.

Незважаючи на тяжкі витрати, що склали близько $ 1,5 млрд і критикувались деякими грецькими урядовцями, Афіни всього за кілька років були перетворені на одне з найсучасніших міст світу, особливо в галузі транспортної інфраструктури. Ігри вітали більше 10 000 спортсменів з усіх 202 країн-учасниць, понад 3,5 мільйонів квитків було продано - це другий показник відвідуваності ігор за всю їх сучасну історію, Афіни поступились лише Сіднею, де Олімпіаду 2000 року відвідало понад 5 млн глядачів.

1. Δείτε τη Διοικητική Διαίρεση. Міністерство внутрішніх справ, децентралізації та електронного управління Греції (гр.). www.ypes.gr.

2. R. S. P. Beekes, Etymological Dictionary of Greek, Brill, 2009, p. 29 (s.v. "Ἀθήνη").

3. Περιφερειακή Διοίκηση - Αυτοδιοίκηση|Το Πρόγραμμα Καλλικράτης(гр.)

4. [https://web.archive.org/web/20120309121235/http://web.ana-mpa.gr/anarussian/articleview1.php?id=4709 Архівовано 9 березень 2012 у Wayback Machine. В Греции будет меньше муниципалитетов - ana-mpa]

5. ↑ Tung, Anthony (2001). The City of the Gods Besieged. Preserving the World's Great Cities:The Destruction and Renewal of the Historic Metropolis. New York: Three Rivers Press. с. 260, 263, 265. ISBN 0-609-80815-X.

6. ↑ Population of Greece. General Secretariat Of National Statistical Service Of Greece. www.statistics.gr. 2001.

7. ↑ Енциклопедія Британніка: Athens - The economy

8. Nikitaridis, Michalis (2007-11-02). Athens Classic Marathon celebrates 25th anniversary - PREVIEW. IAAF. Retrieved on 2009-11-08.

9. Athens becomes world's marathon capital, Jan 27, 2011, Катимеріні

# data[].attributes.attachment_link.description
На фото зліва направо і згори вниз: Афінський акрополь та Парфенон, площа Синтагма та Грецький парламент, Заппіон, Новий музей Акрополя, площа Монастиракі, панорама Афін з пагорба Лікавіт Печатка Координати: 37°58′ пн. ш. 23°43′ сх. д. ﻿ / ﻿ 37.967° пн. ш. 23.717° сх. д. Країна Греція Децентр.

# data[].attributes.body
близько 365 — близько 270 до н. е

# data[].attributes.headline
Коротчук Максим 

# data[].attributes.subject
Коротчук Максим 

# data[].attributes.body
5-Б Клас
1.

# data[].attributes.headline
Пупенко Дмитро

# data[].attributes.subject
Пупенко Дмитро

# data[].attributes.body
1.Роки життєдіяльності вченого близько 365 — близько 270 до н. е.
2. народився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї І
3.Основна праця Евкліда «Начала» (грец. Στοιχεῖα у латинізованому варіанті — лат. Elementa, «Елементи») складається із серії книжок, у яких міститься систематизований виклад геометрії,
4 а також деяких питань теорії чисел

# data[].attributes.headline
Куцик Михайло

# data[].attributes.subject
Куцик Михайло

# data[].attributes.body
1.Роки життєдіяльності вченого
(410—485 рр. н.е)
2.Звідки родом був Евклід?

# data[].attributes.headline
Барсук Вікторія

# data[].attributes.subject
Барсук Вікторія

# data[].attributes.body
1 роки життедіяльності вченого близько 365-близько 2

# data[].attributes.headline
шумарін микита

# data[].attributes.subject
шумарін микита

# data[].attributes.body
5-б
270 до н. е
народився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї Інародився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї І

# data[].attributes.headline
Крайнюкова Ольга

# data[].attributes.subject
Крайнюкова Ольга

# data[].attributes.body
5-Б клас 1.

# data[].attributes.headline
Сіроштан Сергій

# data[].attributes.subject
Сіроштан Сергій

# data[].attributes.body
1 Роки життєдіяльності вченого ; близько 365 — близько 270 до н. е

# data[].attributes.headline
Геворгян Сусанна

# data[].attributes.subject
Геворгян Сусанна

# data[].attributes.body
5 -Б клас

# data[].attributes.headline
Гайдученко Ельвіра

# data[].attributes.subject
Гайдученко Ельвіра

# data[].attributes.body
близько 365 — близько 270 до н.  Відомо, що народився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї

# data[].attributes.headline
Качараба Юлія 

# data[].attributes.subject
Качараба Юлія 

# data[].attributes.body
1.Роки життєдіяльності вченого близько 365 — близько 270 до н. е.
2.народився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї І

# data[].attributes.headline
Куцик  Тетяни

# data[].attributes.subject
Куцик  Тетяни

# data[].attributes.body
5-Б класу
1.роки життєдияльності

# data[].attributes.headline
Коваленко Олена

# data[].attributes.subject
Коваленко Олена

# data[].attributes.body
5-Б клас

# data[].attributes.headline
Надарая Даня

# data[].attributes.subject
Надарая Даня

# data[].attributes.body
1.

# data[].attributes.headline
Шумарін Микита

# data[].attributes.subject
Шумарін Микита

# data[].attributes.body
5

# data[].attributes.headline
Сергієнко    Роман

# data[].attributes.subject
Сергієнко    Роман

# data[].attributes.body
1 .близько 365 — близько 270 до н. е.

# data[].attributes.headline
Пупенко Дмитро

# data[].attributes.subject
Пупенко Дмитро

# data[].attributes.body
1.

# data[].attributes.headline
Сіроштан Сергій

# data[].attributes.subject
Сіроштан Сергій

# data[].attributes.headline
Качараба Юлія

# data[].attributes.subject
Качараба Юлія

# data[].attributes.headline
Ковальчук Артем

# data[].attributes.subject
Ковальчук Артем

# data[].attributes.body
1. роки життєдияльности вченого

# data[].attributes.headline
Куцик Михайло

# data[].attributes.subject
Куцик Михайло

# data[].attributes.body
1.Роки життєдіяльності вченого

# data[].attributes.headline
Квадріціус Людмила

# data[].attributes.subject
Квадріціус Людмила

# data[].attributes.body
5-Б клас
1. Роки життєдіяльності вченого близько 365 — близько 270 до н. е.
2.народився він в Афінах, жив в Александрії при Птолемеї І

# data[].attributes.headline
життєдіяльності

# data[].attributes.body
життєдіяльності

# data[].attributes.headline
евкаліпт це сіроп

# data[].attributes.subject
евкаліпт це сіроп

# data[].attributes.headline
Основна праця Евкліда «На

# data[].attributes.body
Основна праця Евкліда «Начала» (грец. Στοιχεῖα у латинізованому варіанті — лат. Elementa, «Елементи») складається із серії книжок, у яких міститься систематизований виклад геометрії, а також деяких питань теорії чисел.

# data[].attributes.body
ка

# data[].attributes.headline
Евклід є автором найдавні

# data[].attributes.body
Евклід є автором найдавніших трактатів з математики, що збереглись до сьогодення. В них підсумовано досягнення давньогрецької математики. Наукова діяльність Евкліда проходила в Александрійській бібліотеці — суспільній інституції, що являла собою бібліотечний, науковий, навчальний, інформаційно-аналітичний і культурологічний комплекс.

# data[].attributes.body
Забусень РО\ома

# data[].attributes.headline
Ряба Олександра

# data[].attributes.subject
Ряба Олександра

# data[].attributes.body
1. Роки життядіяльності вченого .

# data[].attributes.headline
Павленко Анна

# data[].attributes.subject
Павленко Анна

# data[].attributes.body
1. 365
2.Афіни
3.

# data[].attributes.headline
Іоков Максим

# data[].attributes.subject
Іоков Максим

# data[].attributes.headline
Горчаковський б.

# data[].attributes.subject
Горчаковський б.

# data[].attributes.body
1Євкалип жив 283-306 років.Жив у Афінарі в Александра

# data[].attributes.headline
Фуркал Вікторія 

# data[].attributes.subject
Фуркал Вікторія 

# data[].attributes.headline
1 роки житидиялиност

# data[].attributes.body
1 роки житидиялиность

# data[].attributes.headline
Стеценко Єлизавета

# data[].attributes.subject
Стеценко Єлизавета

# data[].attributes.body
1.

# data[].attributes.headline
Мартинов Станіслав

# data[].attributes.body
Мартинов Станіслав

# data[].attributes.headline
Павленко Анна

# data[].attributes.subject
Павленко Анна

# data[].attributes.headline
Попик Валерія 

# data[].attributes.subject
Попик Валерія 

# data[].attributes.body
1. Роки життєдіяльності вченого
2.

# data[].attributes.headline
Ряба Олександра

# data[].attributes.subject
Ряба Олександра

# data[].attributes.body
Роки життєдіяльності вченого

# data[].attributes.headline
Забусень Рома

# data[].attributes.body
Забусень Рома

# data[].attributes.headline
Мізернюк Дмитро

# data[].attributes.subject
Мізернюк Дмитро

# data[].attributes.body
1. Роки життєдіяльності вченого близько 365 — близько 270 до н. е
2.Звідки родом був Евклід? народився він в Афінах, жив в Александрії
3 Вважають, що Евклід вчився в Афінах і був учнем Платона.
4 Основна праця Евкліда «Начала»
5  геометрії, а також деяких питань теорії чисел.

# data[].attributes.headline
Міліца Анастасія

# data[].attributes.subject
Міліца Анастасія

# data[].attributes.body
1 365-270 до н. е.
2 Афіни
3 Платон

# data[].attributes.headline
омельчу антон

# data[].attributes.subject
омельчу антон

# data[].attributes.headline
Божикоський Паша

# data[].attributes.subject
Божикоський Паша

# data[].attributes.headline
Біндюга Іван

# data[].attributes.subject
Біндюга Іван

# data[].attributes.body
1 роки життєдіяльності вченого