# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Megjelent: a 'Nini néni és a többiek - Mesék magyar írók tollából' antológiában, 2011-ben
(a szerkesztő által rövidített változatban).

A mesék illusztrációit Csilléry Orsolya készítette.

Ez itt a mese, eredeti hosszában:

Ez a mese is úgy kezdődik, mint a többi...

Azaz, az „egyszer volt, hol nem volt" -tal...
Szóval: egyszer volt, hol nem volt... volt, egyszer egy ország, amit úgy hívtak: SZÁMORSZÁG.
Ha már eldöntöttük, hogy ellátogatunk a Számok birodalmába, mindenképpen ajánlatos egy kis helyismerettel kezdenünk.
Ez az ország, amelyben kicsi és nagy, valamint nagyon nagy Számok élnek, nincs is olyan messze tőlünk: tulajdonképpen itt van körülöttünk...Hogy ők élnek-e a mi világunkban, vagy mi élünk az övékben: nem lehet pontosan megállapítani. Sok-sok tudós próbálta már megfejteni az igazságot, de mindhiába.
Olyan bonyolult és szövevényes a Számok országa, hogy eddig még senkinek sem sikerült teljes biztonsággal eligazodnia benne... Mert ugye, nem elég, hogy mindegyiküket külön-külön meg kell ismerni, de az egyjegyű számokon kívül, mint amilyen az ötös, vagy hatos, vannak kétjegyű, háromjegyű, négyjegyű, és még ki tudja, hányjegyű számok is...
A mi mesénk azonban itt most elkezdődik. Ez a hatalmas kapu Számország kapuja.
Bejáratánál őrök állnak és feltartóztatják azokat, akik be szeretnének lépni.
Ők a Nullák. Tulajdonképpen semmi más szerepük nincs, minthogy védjék Számország határait, akárhány határa legyen is. Következésképpen, bármelyik oldaláról is próbáljuk Számországot megközelíteni,
előbb-utóbb mindenképpen beléjük ütközünk:

- Jó napot! Mi tetszik? - kérdezik igen-igen hivatalosan.

- Én csak szeretnék megtanulni számolni ...- hebegjük, ők azonban nem adják fel egykönnyen.

- Számolni? Hm.....Van útlevele?

- Igen, kérem, van....azaz, hogy volt, csak éppen...most.....nem találom...

- Akkor ide nem lehet belépni. Akinek nincs útlevele, azt mi ide nem engedhetjük be. Az már bizonyos.

- Esetleg...énekelhetek valamit...

- Eh, egyetlen országba sem lehet belépni holmi énekelgetéssel!

- Akkor.....akkor rajzolhatok valamit...

- Azt sem lehet. Ide nem lehet belépni komoly útiokmányok nélkül.

Elkeseredetten már majdnem visszafordulunk, amikor az őrök szíve meglágyulni látszik: (Hiába, úgy látszik titkolt gyengéjük a muzikalitás.)

- No, hadd halljuk azt az éneklést!

Ejnye, ejnye, semmi sem jut eszünkbe... Talán... a Boci-boci tarka.. Ez az! Ezt fogjuk nekik elénekelni!
És elkezdjük:

Boci-boci tarka,
Se füle se farka,..

- Elég! Ezt már ismerjük. Énekelj valami mást! Mindig mindenki a Boci-boci tarkával próbálkozik...

- Hát jó. - és ismét gondolkodunk. És csak gondolkodunk, gondolkodunk. De semmi sem jut eszünkbe. Akkor hirtelen mégiscsak ....

-Tente, baba, tente,
Itt van már az este,
Aludj ingó-bingó,
Pici rózsa bimbó!

És már alszanak is. Hah... hiába: a számokat bizony el kell varázsolni, ha meg akarjuk ismerni azt a csodálatos világot, amelyben ők élnek....
És ez nekünk most sikerült!
A Számok világa nagyon hasonlít a miénkhez - hiszen már tudjuk, hogy tulajdonképpen itt élünk egymással már nagyon-nagyon hosszú ideje...
Ahogy haladunk Számországban beljebb és beljebb, egyre nagyobb számok tűnnek fel előttünk: először az egyesek, kettesek, hármasok és négyesek, majd az ötösök, hatosok, és nem utolsósorban a hetesek.
Jaj, de nagy is ez a Számország!
És milyen csodálatos! Hiszen a számok nagyon vidám népség ám! Mindennap születésnapi mulatságokat rendeznek: az év eleje felé az 1-esek ünneplik a születésnapjukat, majd a 2-esek következnek, és így tovább, egész álló évben tart a dínom-dánom errefelé. Olyankor száz-meg száz színes lufi repül az égbe, ha felnézel az égre, néha te is láthatsz egyet-kettőt halkan himbálózni a felhők felé...
Ezek a szép, színes lufik mind a számországi születésnapi bulikról röppentek fel egyszer a magasba.
A Számokról tudni vélik, hogy igen egészséges életet élnek: sokat sportolnak, kirándulnak, sok-sok gyümölcsöt és zöldséget esznek. Hát...bizony, tanulhatnánk tőlük...
Néha, az egészen kicsi gyerekek össze szokták téveszteni őket a Betűkkel. Ezt bizony igen nagy sértésnek veszik, nemcsak ők, de a Betűk is. Ilyenkor a Számok és a Betűk egyaránt azt szokták tanácsolni a szülőknek és a tanító néniknek, bácsiknak, hogy alaposabban magyarázzák el a gyerekeknek, mi is a különbség Számok és Betűk között. Igazság szerint, valóban van némi közös bennük, hiszen Számország és Betűország egyaránt a Kódrendszer nevű igen kiterjedt kontinensen található...
Az Emberek alig-alig ismerik Számországot. Például egészen bizonyosan azt sem tudják, hogy ebben az országban is ugyanúgy születnek a Számok, mint nálunk a kisbabák. Számország városaiban kórházak vannak, és amikor elérkezik a születés ideje, Szám mamát mentőautóval beviszik a Városi Számkórházba, ahol életet ad kicsi Számbabájának.
Az Emberek egészen bizonyosan azt gondolják, hogy ilyenkor a pici újszülött Számok számokat kapnak (azaz megszámozzák őket), de ez nem így van. Ők is nevet kapnak, mint az Emberek gyerekei.
Vannak közöttük Pankák, Katók, Izidorok, Petik, és Ferkók. Fel sem tudom sorolni, mennyi nevet ismernek és használnak a Számok országában!
Otthon a Szám mama anyatejjel táplálja kicsi Számját (aki, mint már említettük, lehet „Panka", „Kató", vagy bármi más.) Néha a mamák egészen különleges neveket választanak gyermekeiknek itt Számországban, mint például „Pitylepotty", vagy „Dibdledobd". (Ennek a jelenségnek a pontos lelki hátterét még nem sikerült a tudósoknak felderíteni, noha ezen is gőzerővel dolgoznak.)
A kicsik elsőként bölcsődébe, majd valamivel később óvodába járnak, és nem sokkal azután iskolába.
Az iskolát rendszerint nagyon élvezik, mert ott főként Számtant tanítanak. Számországban ez a legfontosabb tudomány.( Nálunk talán önismeretnek neveznék...)
Aztán, ha elvégezték az iskolát, a Számok dolgozni kezdenek. Ki-ki a maga szakterületén. Vannak ácsok, orvosok, kertészek, és persze pékek is, mert a Számok nagyon szeretik a finom péksüteményeket...
Mindenki szorgalmasan dolgozik, ezért hát Számország mára már az egész világ legjobban működő országa lett.
Amiért azonban bizonyosan érdemes ellátogatnunk Számországba, az az , hogy Számországban minden ház csokoládéból van! Megtalálható itt mindenféle és fajta csokoládé, a tejcsokoládétól a mogyorós csokoládén keresztül egészen az étcsokoládéig! (Neked melyik a kedvenc csokoládéd?)
Némi hátrányt jelent, hogy a nyári hőség idején a csokiból épült házak időnként egyszerűen megolvadnak. Ilyenkor átmenetileg krumplicukorból szoktak építkezni, ami biztosan kitart őszig, és akkor újra lehet építeni a csokoládé házat.
Valamiért, - megfejthetetlen a Számok természete! - mégis leginkább csokoládéházakban szeretnek lakni.

( A ti házatok is csokoládéból épült?)

De csodálatosképpen a Számok ennek ellenére ritkán esznek csokoládét... Hiába, ők már csak a zöldségeket és a gyümölcsöket szeretik legjobban!
És mivel a szigorú határőrök ellenére is nagyon vendégszeretők, tanulj meg egy dalt, és keresd fel őket te is mielőbb!

# data[].attributes.attachment_link.description
Megjelent: a 'Nini néni és a többiek - Mesék magyar írók tollából' antológiában, 2011-ben (a szerkesztő által rövidített változatban). A mesék illusztrációit Csilléry Orsolya készítette. Ez itt a mese, eredeti hosszában: Ez a mese is úgy kezdődik, mint a többi... Azaz, az „egyszer volt, hol nem volt" -tal...