# data[].attributes.body
Acesta este cel mai utilizat efect de contrast. Două culori complementare sunt cele care se confruntă reciproc pe cercul cromatic. Combinația lor ne permite să percepem culoarea în modul cel mai precis, dar poate fi oarecum violentă pentru ochi.

Pentru armonizarea acestei combinații, se recomandă ca una dintre culori să fie păstrată pură, în timp ce cealaltă este reglementată prin adăugarea de alb sau negru. Tonul pur nu ar trebui să ocupe mult spațiu, deoarece ar trebui să fie invers proporțional cu intensitatea sa.

Puteți vedea diferența în următoarea imagine. Rândul de sus sunt toate tonuri pure, în timp ce al doilea rând sunt tonuri pure, înconjurate de complimente reglementate cu alb.

# data[].attributes.body
SURSĂ - Lucrare Personală _ Silviu Preda - Serie fotografică „AMANDA” - 2008

# data[].attributes.body
Johannes Itten (1888 - 1967) a fost un pictor elvețian strâns asociat cu școala Bauhaus , o școală germană de artă, design și arhitectură fondată de Walter Gropius în 1919 și care a fost epicentrul mișcării moderne de la începutul secolului XX.

Itten și-a început studiile în 1904. A studiat matematica, științele naturii, desenul și pictura, iar mai târziu, chemat de Gropius, pentru a da cursuri între 1919 și 1923. Pe lângă dirijarea diferitelor ateliere de pictură murală, sticlă și pictură pe metal, a dezvoltat un curs pregătitor, Vorkus , care a introdus studenții în experimentarea cu materiale, iar planul său pedagogic a supraviețuit până în prezent. El a fost, de asemenea, unul dintre principalele motive pentru care școala a avut o astfel de predilecție pentru acea tendință geometrică atât de caracteristică proiectelor Bauhaus.

El a explorat percepția culorilor și efectul lor optic în plus față de sintetizarea studiilor sale de pionierat despre culoare și formă cu teorii despre cercul cromatic în cartea sa Kunst der Farbe sau The Art of Color , unde a colectat teoria asupra diferitelor tipuri de contraste. posibil produs de diferitele caracteristici ale culorilor.

# data[].attributes.body
Este combinația de culori saturate. Gradul maxim de tensiune este realizat de culorile primare (galben, magenta și cian). Aceste culori sunt cele mai pure și, prin urmare, sunt cele care produc cel mai mare contrast atunci când sunt combinate.
Contrastul culorilor depinde și de distanța dintre ele. Două benzi albastre de aceeași dimensiune vor apărea aceeași nuanță chiar dacă adăugăm verde la una și violet la cealaltă, dacă păstrează o distanță suficientă.
Acest lucru ne poate ajuta atunci când compunem cu tonuri monocrome. Cu cât sunt mai diferite diferitele tonuri, cu atât vor fi mai asemănătoare cu ochii noștri. În același mod, dacă le punem împreună, ochiul nostru va începe să observe diferența tonală.

# data[].attributes.body
2. Contrastul culorilor primare
3. Contrastul culorilor terțiale

# data[].attributes.body
SURSĂ - SANJA MAUSIC - Serie fotografică „Singură” - 2018

# data[].attributes.body
Tensiunea maximă a acestui contrast este între alb și negru. Printre acestea se numără întreaga gamă de gri și diferitele grade de culori. Gama gri ajută la atenuarea tonurilor puternice de contrast. Prin urmare, prin utilizarea griului putem înmuia combinațiile de tonuri foarte stridente.

# data[].attributes.body
În cadrul cercului cromatic și în funcție de temperatura lor, culorile sunt clasificate ca reci și calde. Atunci când temperaturile a două culori sunt opuse una la alta, se creează contrastul rece și fierbinte. În același mod în care albul și negrul reprezintă extremele contrastului deschis-întunecat, albastru-verde și roșu-portocaliu sunt polii care reprezintă cel mai înalt nivel de răcire și, respectiv, căldură.

# data[].attributes.body
Culorile își consolidează valoarea caldă sau rece fiind înconjurate de culori opuse. În același mod, tonurile devin mai calde atunci când adăugați galbeni sau roșii sau mai reci când adăugați albastru sau alb în amestec.

# data[].attributes.body
Contrastul simultan este fenomenu prin care ochiul nostru, în fața unei anumite culori, pretinde în același timp de la ea complementara sa și neprimind-o și-o reprezintă singur. Fenomenul dovedește că prin armonia cromatică devine esențială respectarea legii culorilor complementare.
Culoarea repordusă în aceșai timp există numai în percepția cromatică a priviitorului și nu în realitatea exterioară, cum se demonstrează prin faptul că nu poate fi fotografiată.
Efectul de simultaneitate nu se naște doar între gri neutru și o culoare pură, ci între două culori pure care nu sunt complementare: în asemenea caz fiecare dintre ele încearcă să o împingă pe vecina ei spre popria complementară, pierzându-și amândouă caracterul real și dând naștere la noi efecte de luminozitate.

# data[].attributes.body
Contrastul de cantitate se naște din raportul cantitativ reciproc între două sau mai multe culori.
Este bazat pe opoziția „mult/puțin”, „mare-mic”.

# data[].attributes.body
Goethe a stabilit o scară numerică a valorilor luminoase foarte simplă și destul de ușor de utilizat.
Raporturile de cantitate valabile penrtu culorile complementare sunt următoarele:
Galben - Violet = 1/4 : 3/4
Oranje - Albastru = 1/3: 2/3
Roșu: Verde = 1/2 : 1/2
SAU
a) Galben:Oranj = 3:4
b)Galben:Roșu = 3:6
c)Galben:Violet = 3:9
d)Galben:Albastru = 3:8
e)Galben:Roșu:Albastru = 3:6:8
f)Oranje:Violet:Verde = 4:9:6

# data[].attributes.body
Cel mai mare contrast apare atunci când se combină o culoare pură saturată cu o culoare neutră (gri). Percepem tonuri saturate mai vii și desaturate mai dezactivate.

Putem folosi acest contrast atunci când trebuie să evidențiem mai mult un logo în tonuri strălucitoare, plasându-l pe un fundal gri.

# data[].attributes.body
1. Ludwig Wittgenstein,  Bemerkungen Über Die Farben (traducere proprie: Remarci despre culoare), ed. University of California Press, California, 1978, p. 68.
2. Michael Ware; Justin Peatross. Physics of Light and Optics (Black & White) (in Engleză). Editura: Brigham Young University Press, Provo, UT, S.U.A., 2015, p. 61. ISBN 978-1-312-92927-2.
3. Louise Bye, et al. Basic Sciences for Ophthalmology. OUP Oxford, 2013, p. 206.
4. Liviu Lăzărescu, Culoarea în artă, Editura Polirom, Iași, 2009.

# data[].attributes.body
1.https://www.dsigno.es/blog/diseno-de-interiores/los-siete-contrastes-del-color-de-johannes-itten
2.https://machiina.com/insights/los-siete-contrastes-de-color-de-johannes-itten/
3.https://www.pinturayartistas.com/los-7-contrastes-de-colores-de-johannes-itten/
4.https://www.slideshare.net/ElenaLeustean/curs-7-contrastele-cromatice
5.https://artasiartistivizuali.ro/resurse/biblioteca/kandinsky-klee-ittenclar-obscurul-monocromatic/
6.https://www.clickprinting.es/blog/los-siete-contrastes-de-color-johannes-itten
8.https://www.sanjamarusic.com/singles
9.https://www.all-about-photo.com/photographers/photographer/45/desiree-dolron

# data[].attributes.body
SURSĂ - Luis Barragán - Piscina Casa Gilardi

# data[].attributes.attachment_link.title
roata culorilor - culori primare si culori secundare

# data[].attributes.body
SURSĂ - DESIRE DOLRON - Serie fotografică „Mood” - 2002

# data[].attributes.body
SURSĂ - SANJA MAUSIC - Serie fotografică „The Night Garden” - 2010

# data[].attributes.attachment_link.title
Color Theory ep. 4 : Itten's Seven Color Contrasts

# data[].attributes.body
SURSĂ - Residence HM, Hong Kong - Studio Limandlu

# data[].attributes.body
SURSĂ - SANJA MAUSIC - Serie fotografică „Before You - 2020