# data[].attributes.headline
1) залиште коментар 

# data[].attributes.body
1) залиште коментар на сторінці "Для учнів 9 класів" блогу "Дорога думки"https://road-ofidea.blogspot.com/p/9.html
2) спілкування у classroom ;

3) повідомлення або відео-чат у Viber ;
4) спілкування за допомогою соціальних мереж Instagram, Facebook

# data[].attributes.headline
Крок 15.Ділюсь прочитаним: "Убити пересмішника" Гарпер Лі

# data[].attributes.subject
Крок 15.Ділюсь прочитаним: "Убити пересмішника" Гарпер Лі

# data[].attributes.body
Чи згодні ви з таким анонсом твору?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Юлія Лісовська

# data[].attributes.attachment_link.title
Ділюсь прочитаним: "Убити пересмішника" Гарпер Лі

# data[].attributes.headline
Крок 14. Розмірковуємо

# data[].attributes.subject
Крок 14. Розмірковуємо

# data[].attributes.attachment_link.title
Прочитане: Вбити пересмішника/Іди, вартового постав (Гарпер Лі)

# data[].attributes.headline
Крок 13. Кіноверсія 1962 р.

# data[].attributes.subject
Крок 13. Кіноверсія 1962 р.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Надежда Таран

# data[].attributes.attachment_link.title
9 клас, Література Гарпер Лі "Убити пересмішника" 1962

# data[].attributes.headline
Крок 14. Підсумок

# data[].attributes.subject
Крок 14. Підсумок

# data[].attributes.body
Побутує думка, що фантастика не може належати до серйозної, інтелектуальної літератури, але Бредбері спростовує цю думку. Історія знає чимало прикладів, коли у тоталітарних державах спалювали книги. Так, було, наприклад, 1933-го в Німеччині, коли до влади прийшли фашисти. Тож роман «451° за Фаренгейтом» — це передовсім книга-попередження усім нам проти небажаного майбутнього, яке може й не настати.

# data[].attributes.headline
Крок 11. Підсумок

# data[].attributes.subject
Крок 11. Підсумок

# data[].attributes.body
Слово вчителя
Світ дорослих, де панує дискримінація, здається дітям жорстоким та бездушним. «Що ж вони зробили? Як могли?» — запитує обурений несправедливістю присяжних Джим. У свідомості дитини це те саме, що вбити маленьку беззахисну пташку, яка нікому не завдала шкоди. Так автор показує своїм читачам, що життя — це не казка, воно сповнене несправедливості та упереджень. Добро не завжди перемагає зло, однак це не означає, що слід жити проти законів совісті.
Інтерактивна вправа «Займи позицію»
♦ Оберіть свій варіант відповіді.
♦ До людей з іншим кольором шкіри, іншими переконаннями щодо релігії, я вважаю, можна ставитися... (терпимо, толерантно, байдуже, неприязно).

# data[].attributes.headline
Крок 12. Гарпер Лі та комікси

# data[].attributes.subject
Крок 12. Гарпер Лі та комікси

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Видавництво Старого Лева

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Убити пересмішника" Гарпер Лі опублікують у вигляді коміксу

Відомий роман американської письменниці Гарпер Лі "Убити пересмішника", за який авторка здобула Пулітцерівську премію, вперше було опубліковано у 1960 році. Відтоді у світі продано понад 40 мільйонів примірників книги. А у листопаді 2018 на шанувальників творчості Лі чекає сюрприз: світ побачить графічний роман, створений на основі твору.

Ілюструватиме комікс лондонський художник Фред Фордем, який працював раніше над графічним романом Філіпа Пуллмана "Пригоди Джон Блейк: Таємниця корабля-примари". "Адаптація історії, яка для багатьох так багато важить, і пошук відповідного стилю мистецтва, який дасть їй довгострокове життя в у візуальному середовищі, - це велика честь і відповідальність, та, на щастя, також велике задоволення", - каже художник.

Ілюстрація Фреда Фордема до коміксу

Наразі книга перебуває на стадії розкадровки. "Робота Фреда, яку я бачив, приголомшує, і його адаптаційна розкадровка абсолютно відповідає оригінальному роману", - зазначає Джейсон Артур з видавництва "William Heinemann", у якому комікс і побачить світ.

У грудні 2016-го також було оголошено про створення туристичного осередку в рідному місті письменниці Монровіллі, основний акцент якого буде зосереджено на книзі "Убити пересмішника". Зокрема у цьому році планується відкриття спеціалізованого музею у будівлі суду міста, де батька Лі, котрий став прототипом адвоката Аттікуса Фінча, мав офіс. Також передбачається будівництво копій трьох будинків, описаних у романі.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Убити пересмішника" Гарпер Лі опублікують у вигляді коміксу

# data[].attributes.attachment_link.description
"Убити пересмішника" Гарпер Лі опублікують у вигляді коміксу Відомий роман американської письменниці Гарпер Лі "Убити пересмішника", за який авторка здобула Пулітцерівську премію, вперше було опубліковано у 1960 році. Відтоді у світі продано понад 40 мільйонів примірників книги. А у листопаді 2018 на шанувальників творчості Лі чекає сюрприз: світ побачить графічний роман, створений на основі твору.

# data[].attributes.body
Посібник із творчими завданнями (автор - Гудим Г.І.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Гарпер Лі Творчі завдання

# data[].attributes.headline
Крок 7. Читати скорочено

# data[].attributes.subject
Крок 7. Читати скорочено

# data[].attributes.headline
Крок 2 . Для допитливих

# data[].attributes.subject
Крок 2 . Для допитливих

# data[].attributes.headline
Крок 8 . Книжкова шафа

# data[].attributes.subject
Крок 8 . Книжкова шафа

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Найскладніше в писанні - це почати писати, ось і в мене так. Ніколи не знаєш, з чого почати та як краще закінчити. Але починати завжди потрібно з початку. Отже - спочатку було слово, потім його прочитали. Саме прочитаними словами я й збираюся з вами поділитися. Не хочу писати жодних літературних рецензій, бо переважно вони доволі сухі та не суб'єктивні, ну і звісно - їх пишуть професійні критики. Ми ж бо хочемо в книжку зануритися та обговорити її.
Недавно мені до рук потрапив роман "Вбити пересмішника" Гарпер Лі ("To kill a Mockingbird" Harper Lee). Це сталося, як завжди, не зовсім випадково, тому що її я вже давно хотіла прочитати, та постійно щось заважало нарешті це зробити. Дуже рада, що прочитала одну з найвідоміших книжок сучасної американської літератури саме зараз, а не раніше чи пізніше. Це один з тих творів, який затягує з головою і потім ще довго не відпускає.

"Вбити пересмішника" вперше була видана в 1960 році. Роман вже тоді став настільки популярним, що авторці вручили Пулітцерівську премію. Його можна назвати частково автобіографічним, оскільки він ґрунтується на деяких подіях, які трапилися в дитинстві Лі.
Дія відбувається в маленькому, фіктивному містечку Мейкомб (Maycomb), яке знаходиться на півдні США в штаті Алабама. Велика депресія ще не минула, а про міжрасову рівність говорять тільки на півночі. Хоч містечко і маленьке, де кожен знає кожного і може з легкістю розказати напам'ять все родинне дерево сусіда, все ж в ньому кипить життя.

Головна героїня - восьмирічна Скаут Фінч (Scout Finch) - вводить читача в своє повсякдення, яке загалом не є звичайною рутиною. Вона - одна з тих героїнь, з якими я справді можу співпереживати та відчути себе на її місці. В тридцяті роки Скаут є настільки самостійною та емансипованою, що складається враження, ніби вона ледь не єдина зі всіх героїв роману живе вже в наступному столітті. Фінч є тим персонажем, якого легко можна назвати "несподіваним героєм": хоч дівчина і не проти брати участь у всяких дитячих бійках, котрі були спричинені образою старшого брата, чи тата, і які закінчуються юхою з носа якогось шмаркача, але мала ще й дуже мудра, і саме вона, сама того не усвідомлюючи, вирішує деякі проблеми дорослих. Вони з братом Джемом (Jem) і їхнім другом Діллом (Dill) ставлять на своєму подвір'ї вистави, стараються різними, не зовсім безпечними, методами побачити сусіда навпроти, який вже двадцять п'ять років не виходить з дому, і читають. Читають діти надзвичайно багато і спілкуються зі своїм батьком Аттікусом (Atticus), як рівні. Цим їх сім'я і відрізняється від інших родин Мейкомба - Аттікус навчив своїх дітей справді думати, думати самостійно та задавати правильні питання, а ще ходити з піднятою головою, коли всі навколо думають, що ти - інший.

Роман є настільки різноплановим, що його важко проаналізувати коротко, хоч я й постараюся. В першу чергу це - книжка про людей, їхню поведінку та мораль. Тут показана нерівна битва за правду та різне її сприйняття: коли ти знаєш, якою вона є насправді, та це не вигідно для більшості, а отже твоєї точки зору дотримаються тільки одиниці, або ти просто залишаєшся сам. Часами відстоювання правди не тільки за себе, але й за тих, хто не може зробити цього самостійно, стає небезпечним і тоді залишається покладатися тільки на совість своїх опонентів.

Хоч головна героїня і є ще дитиною, читач цього майже не відчуває. Гарпер Лі пробує нівелювати ментальну різницю між дорослими та дітьми і показати, що загалом різниці майже немає. Це так, коли бачиш на вулиці всякі сюсюкання незнайомців до дітей, а дитина стоїть спантеличена і дивиться запитальним поглядом на батьків: "Чому ця жіночка так дивно до мене говорить?" і розумієш, що доросла тут точно не тітонька. Часто діти бувають набагато розумнішими за дорослих, які, бачачи, що малі розуміють світ навколо набагато глибше та чистіше, стараються зробити з них дурнів, забороняючи - для прикладу - читати вдома. Аттікус намагається показати дітям всі ці розбіжності нашого світу і навчити їх робити правильний вибір. Він (ну і Скаут звісно) є для мене таким персонажем, якого вже давно хотілося побачити на сторінках, та й в житті загалом: людина, яка не вміє хвалитися тим, що справді вміє робити, і цим заслуговує на повагу оточуючих, хоч інколи ця повага не зовсім видима. Він є тим моральним компасом для свого сина і доньки, на який заслуговує кожна людина. Як протагоніст роману, Аттікус в повному розумінні цього слова, заслуговує називатися героєм. Правда, на відміну від Скаут, героєм, визнаним мешканцями міста.

Я дуже рекомендую прочитати цю книжку тим, хто давно шукає хорошу і добру історію, яка змусить замислитися і обдумати власну позицію найосновніших моральних цінностей. Також вона підійде підліткам, які стикаються з ситуаціями, в які потрапляють Скаут, Джем і Ділл ледь не кожного дня.

І наостанок: 14 липня, через п'ятдесят п'ять років після виходу "Вбити пересмішника", має вийти продовження роману під назвою "Іди постав вартового" ("Go set a Watchman"). Знаю, що й цього разу Скаут зі своїм батьком не підведуть мене і стануть для мене такою ж сім'єю, якою були під час читання "Пересмішника".
Отже, всі теперішні і майбутні фани Гарпер Лі - чекаємо літа!

P.S. Книжка читалася в оригіналі, тому імена можуть не співпадати з українським перекладом.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вбити пересмішника

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
книжкова шафа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Соломія Гусак

# data[].attributes.attachment_link.title
Книжкова шафа: "Вбити пересмішника" Гарпер Лі :: Storinka.at

# data[].attributes.attachment_link.description
Найскладніше в писанні - це почати писати, ось і в мене так. Ніколи не знаєш, з чого почати та як краще закінчити. Але починати завжди потрібно з початку. Отже - спочатку було слово, потім його прочитали. Саме прочитаними словами я й збираюся з вами поділитися.

# data[].attributes.headline
Крок 10. Співпрацюємо

# data[].attributes.subject
Крок 10. Співпрацюємо

# data[].attributes.attachment_link.title
Гарпер Лі , автор Воєводіна Марія Василівна

# data[].attributes.headline
Завдання 8. 

# data[].attributes.subject
Завдання 8. 

# data[].attributes.headline
Завдання 6. 

# data[].attributes.subject
Завдання 6. 

# data[].attributes.headline
Завдання 9. Перевірка знань

# data[].attributes.subject
Завдання 9. Перевірка знань

# data[].attributes.headline
Завдання 5. 

# data[].attributes.subject
Завдання 5. 

# data[].attributes.headline
Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.subject
Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.body
історія, психологія, етика, театр, кінематограф

# data[].attributes.headline
Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.subject
Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.headline
Завдання 3. Літературна гра 

# data[].attributes.subject
Завдання 3. Літературна гра 

# data[].attributes.body
(автор - Кравець В.В.)

# data[].attributes.attachment_link.title
4_Літературна гра

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"451° за Фаренгейтом" ( англ. Fahrenheit 451)- роман- антиутопія американського письменника Рея Бредбері в жанрі наукової фантастики, вперше опублікований у 1953 році. Роман часто розглядається, як один з найкращих його творів. Роман описує майбутнє американське суспільство, в якому книги заборонені, і будь-які знайдені книжки спалюються "пожежниками". Підзаголовок назви книги пояснює заголовок: "Фаренгейт 451- температура, при якій загоряється і горить папір..." Головний персонаж, Ґай Монтеґ - пожежник, який розчаровується своєю роллю у цензурі літератури та знищенні знань, врешті-решт, кидає свою роботу і ставить за мету збереження літературних та культурних творів.

Роман став предметом численних інтерпретацій, багато з яких акцентують увагу на історичній ролі спалювання книжок у придушенні інакомислячих та "небажаних" ідей. У радіоінтерв'ю 1956 року Бредбері сказав, що написав книгу через власну стурбованість (в епоху Маккартизму) з приводу загрози спалювання книжок у США. Пізніше, він описував книгу як коментар до того, як ЗМІ знижують інтерес до читання літератури.

У 1954, роман отримав премію Американська академія мистецтв та літератури та Золоту медаль Каліфорнійського клубу співдружності. Пізніше, у 1984 році, книга отримала премію "Прометей" та одну з лише семи будь коли присвоєних премій "Г'юго" за найкращий роман.

Книга була присвячена автором "Донові Конгдону із вдячністю".

# data[].attributes.attachment_link.description
"451° за Фаренгейтом" ( англ. Fahrenheit 451)- роман- антиутопія американського письменника Рея Бредбері в жанрі наукової фантастики, вперше опублікований у 1953 році. Роман часто розглядається, як один з найкращих його творів. Роман описує майбутнє американське суспільство, в якому книги заборонені, і будь-які знайдені книжки спалюються "пожежниками".

# data[].attributes.headline
Завдання 2. Шарик і Шариков

# data[].attributes.subject
Завдання 2. Шарик і Шариков

# data[].attributes.headline
Завдання 1. Мозковий штурм

# data[].attributes.subject
Завдання 1. Мозковий штурм

# data[].attributes.headline
Завдання 4. Схарактеризуйте образ Шарика

# data[].attributes.subject
Завдання 4. Схарактеризуйте образ Шарика

# data[].attributes.body
(автор - Т.Сологуб)

# data[].attributes.attachment_link.title
Образ Шарика автор Т Сологуб

# data[].attributes.headline
Завдання 3. Сторіборд

# data[].attributes.subject
Завдання 3. Сторіборд

# data[].attributes.body
Розкажіть за малюнками історію Шарика
( автор - Т.Сологуб)

# data[].attributes.attachment_link.title
Сторіборд автор Тетяна Сологуб

# data[].attributes.headline
М.О.Булгаков "Собаче серце "

# data[].attributes.subject
М.О.Булгаков "Собаче серце "

# data[].attributes.headline
Крок 13. Кіноверсія

# data[].attributes.subject
Крок 13. Кіноверсія

# data[].attributes.body
"Існує думка, що спочатку одні фантазують, а інші потім утілюють . Фантазії як план на майбутнє".

# data[].attributes.attachment_link.title
451 градус по Фаренгейту (Телевизионный фильм СССР)

# data[].attributes.headline
Крок 12.  Сучасна версія твору

# data[].attributes.subject
Крок 12.  Сучасна версія твору

# data[].attributes.body
451° по Фаренгейту | Fahrenheit 451 | Трейлер

# data[].attributes.attachment_link.title
451° по Фаренгейту | Fahrenheit 451 | Трейлер

# data[].attributes.headline
Крок 9. Аналізуємо. Думаємо

# data[].attributes.subject
Крок 9. Аналізуємо. Думаємо

# data[].attributes.headline
Крок 5. Книга онлайн 

# data[].attributes.subject
Крок 5. Книга онлайн 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Коли моєму брату Джемові було близько тринадцяти років, він зламав руку в лікті. З часом вона загоїлась, побоювання, що він ніколи не зможе грати в футбол, розвіялись, і Джем тільки іноді відчував деяку незручність від тієї вади. Ліва рука у нього стала трохи коротша за праву, а коли він стояв або ходив, вона була повернута ребром до боку, а великий палець стирчав униз. Та це зовсім не турбувало Джема, адже він міг пасувати і подавати м'яч, а то було головне.

Коли збігло чимало років і все це стало вже минулим, ми, бувало, сперечалися про те, що призвело до нещасного випадку. Я доводила, що почалося з Юелів, а Джем, на чотири роки старший від мене, запевняв, ніби початок був значно раніше - того літа, коли до нас приїхав Діл і коли він уперше запропонував нам виманити з дому Страхолюда Редлі.

Я сказала, що насправді, коли дивитися ширше, все почалося з Ендрю Джексона. Якби генерал Джексон не прогнав тоді індіанців племені Струмок вгору по річці, Саймон Фінч ніколи не піднявся б по Алабамі - і невідомо, що сталося б з нами. Ми були занадто дорослі, щоб вдаватися до кулаків, розв'язуючи спірне питання, і тому вирішили звернутися до Аттікуса. Батько сказав, що ми обоє маємо слушність.

Ми - жителі Півдня, наші предки не билися під Гастінгсом[1], і дехто з нашої родини соромиться цього. Наш родовід починається від Саймона Фінча, лікаря і мисливця з Корнуола, чоловіка набожного, але дуже великого скнари. Саймону не подобалося, що в Англії більш ліберальна братія переслідувала людей, які називали себе методистами, а Саймон вважав себе методистом, отож він перетнув Атлантичний океан і опинився в Філадельфії, звідти подався до Ямайки, потім до Мобіла і далі до Сент- Стівенса. Пам'ятаючи, як суворо осуджував Джон Уеслі багатослів'я в комерційних справах, Саймон розбагатів на медицині, проте не був щасливий, бо відчував, що його можуть спокусити діяння, не угодні богові - почне, скажімо, рядитися в золото, у коштовне вбрання. Але, знехтувавши повчання свого вчителя щодо людей, які використовують чужу працю, він купив трьох рабів і заснував ферму на березі Алабами, миль за сорок вище від Стівенса. Тільки один раз він відвідав Стівенс - щоб знайти собі там дружину. Отак було покладено початок роду Фінчів. Народжувалися здебільшого дівчата. Саймон дожив до глибокої старості і помер багатою людиною.

Так уже повелося, що чоловіки в нашій родині осідали на фермі Саймона "Пристань Фінча" і жили з того, що вирощували бавовник. Ферма була скромна порівняно з тими володіннями, що оточували її, але вона цілком забезпечувала себе усім необхідним. Тільки лід, пшеничне борошно і одяг привозили річкою з Мобіла.

Чвари між Північчю і Півднем Саймон, очевидно, сприйняв би з безсилою люттю, бо вони відібрали у його нащадків геть усе, окрім землі; ті нащадки були фермерами аж до двадцятого століття, коли мій батько, Аттікус Фінч, подався до Монтгомері вивчати право, а його молодший брат поїхав до Бостона вивчати медицину. На "Пристані Фінча" лишилася їхня сестра Олександра: вона вийшла заміж за тихого чоловіка, який коротав дні в гамаці біля річки, поглядаючи на поплавець.

Закінчивши навчання, мій батько повернувся до Мейкомба і почав адвокатську практику. Мейкомб - центр округу Мейкомб - містився миль за двадцять од "Пристані Фінча". В приміщенні суду Аттікус влаштував собі контору, в ній були вішалка для капелюхів, плювальниця, шахівниця, новенький звід законів штату Алабама - і більше нічого. Його перші два клієнти були останніми в'язнями, яких повісили в Мейкомбській окружній тюрмі. Аттікус намагався умовити їх визнати себе винними у ненавмисному вбивстві і, скориставшися з великодушності закону, зберегти життя, але то були Хейверфорди, а в округу Мейкомб усі знали, що Хейверфорди вперті, як осли. Посварившись із ковалем, який зайняв у шкоді їхнього коня, Хейверфорди відправили його на той світ і мали необережність зробити це при трьох свідках, певні, що негідник дістав по заслузі і що саме це їх виправдає. Вони доводили, що не винні в убивстві, і Аттікус нічим не міг їм допомогти, хіба що своєю присутністю під час страти. Мабуть, тоді мій батько вперше відчув огиду до кримінальних справ.

Перші п'ять років життя в Мейкомбі Аттікус більше думав про те, як звести кінці з кінцями, аніж про свою адвокатську практику. Весь його заробіток ішов на навчання молодшого брата. Джон Хейл Фінч був на десять років молодший від мого батька, він надумав стати лікарем у той час, коли ціни на бавовник різко знизилися. Аттікус поставив дядечка Джека на ноги і з полегкістю зітхнув. Адвокатська практика давала цілком пристойний прибуток, йому подобався Мейкомб, він тут народився і виріс, знав усіх мешканців, так само як і вони знали його. Завдяки заповзятливості Саймона Фінча в місті мало було сімей, де б Аттікус не мав родичів або свояків.

Мейкомб - старе місто, печать старечої втоми вже лежала на ньому, коли я вперше його побачила. Під час дощу на вулицях утворювалося червоне місиво; тротуари позаростали травою, будинок суду, що містився на площі, ніби вгруз у землю. Раніше, здавалося, тут і спека була більша: важко тоді доводилося чорним собакам в літню годину. Спека дошкуляла навіть у затінку під віргінськими дубами, де стояли запряжені кістляві мули, відмахуючись хвостами од мух. Не було ще й дев'ятої години ранку, як накрохмалені комірці у чоловіків розм'якали від поту. Дами приймали ванну і до полудня, і після обіду та відпочинку, годині о третій, та це небагато помагало - надвечір вони були схожі на здобні булочки, покриті глазур'ю з поту і пудри.

Люди в ті часи жили неквапом. Ходили собі по площі, заглядали у крамниці, статечно, без поспіху. І хоч доба мала, як звичайно, двадцять чотири години, вона видавалася довшою. Ніхто не поспішав - нікуди було йти, нічого купувати, та й грошей не було. Ніщо не приваблювало і за межами округу Мейкомб. Але для декого це була пора невиразних сподівань: незадовго перед тим округу Мейкомб пояснили, що йому нічого боятися, крім страху.

Ми мешкали на головній вулиці міста - Аттікус, Джем, я та наша куховарка Келпурнія. Ми з Джемом були цілком задоволені своїм батьком: він брав участь у наших забавах, читав нам, був з нами ввічливий і справедливий.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
читать книги онлайн бесплатно и без регистрации

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
бесплатные книги читать

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
библиотека книг онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Читать книгу Убити пересмішника..., автор Лі Гарпер онлайн страница 1. Читать книгу без регистрации

# data[].attributes.attachment_link.description
Коли моєму брату Джемові було близько тринадцяти років, він зламав руку в лікті. З часом вона загоїлась, побоювання, що він ніколи не зможе грати в футбол, розвіялись, і Джем тільки іноді відчував деяку незручність від тієї вади. Ліва рука у нього стала трохи коротша за праву, а коли він стояв або ходив, вона була повернута ребром до боку, а великий палець стирчав униз.

# data[].attributes.headline
Крок 1. Біографія письменниці

# data[].attributes.subject
Крок 1. Біографія письменниці

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Харпер Лі (Harper Lee; 28 квітня 1926, Монровіль, Алабама) - американська письменниця.

Лі - юрист за освітою і за фахом, автор роману "Вбити пересмішника" ("То Kill a Mockingbird", 1960), удостоєного Пулітцерівської премії за 1960 p., перекладеного багатьма мовами світу, який очолював списки бестселерів упродовж тривалого часу. Після такого блискучого дебюту Лі оголосила, що працює над другим романом, який, проте, так і не з'явився.

Лі народилася та виросла в невеликому містечку Монровіль штату Алабама в сім'ї адвоката, навчалася у коледжі Монтомері, а 1945 р. вступила в Алабамський університет. У 1950 р. вона вступила на роботу у Нью-Йоркський відділ бронювання авіакомпанії. У вільний час почала писати. Два есе та кілька оповідань показала літературному агентові, який порадив їй одне з оповідань розвинути в повість або роман. У 1957 р. Лі звернулася до видавництва "Ліппінкотт" з рукописом свого роману. їй порадили змінити композицію, на що пішло три роки праці.

Епіграфом до свого роману Лі взяла слова чудового англійського дитячого письменника Ч. Лема: "Юристи, напевне, теж колись були дітьми".

Секрет успіху першого роману Лі складався з багатьох факторів. Одним із них стало своєрідне звучання авторського голосу. У романі описані події 1935 р., що відбуваються у провінційному містечку Мейкомбе штату Алабама і відтворені з точки зору дівчинки, яка проживає в романі період від шести до дев'яти років, доньки юриста Аттікуса Фінча. Але дуже часто в тон оповіді та оцінки того, що відбувається, втручається голос 33-річної письменниці. Ось, приміром, як описано навчання першокласників читанню за новою системою: "...міс Керолайн махала в нас перед носом картками, на яких було виведено друкованими літерами: "кит", "кіт", "дім", "дим". Від нас, вочевидь, не вимагалося жодних коментарів, і клас мовчазно приймав ці імпресіоністичні одкровення".

Лі змальовує шлях становлення людини, формування тих понять і уявлень, які визначають саму її сутність. Тому в назву роману винесено слова "вбити пересмішника", якими можна було б назвати один із кількох епізодів роману: Аттікус купив у подарунок своїм дітям духові рушниці для вправляння у спортивній стрільбі. Але з такої рушниці можна було підстрелити й птаха. І слова Аттікуса про те, що найбільшим гріхом було б убити пересмішника - найбезневиннішу пташку, яка не клює ягід, а лише співає всім на радість, - виростають під кінець роману до рівня притчі, коли безкомпромісному юристові Аттікусу, здатному захистити в суді темношкірого Робінсона всупереч суспільній опінії містечка, доводиться йти на компроміс. Його переслідують, йому погрожують, вночі нападають на його дітей, котрі повертаються зі шкільного вечора, і вступається за них син із сусідської родини Редлі, котрий випадково опинився на місці злочину, цілком десоціалізований, відівчений від спілкування з людьми, позаяк у підлітковому віці вчинив переступ, за який батьки тримали його в домі на правах в'язня.

Захищаючи дітей у суцільній пітьмі, Редлі випадково вбиває нападника його ж зброєю. І, осмислюючи ситуацію над тілом пораненого сина, котрий лежить без свідомості, Аттікус готовий засвідчити на суді, що кривдника вбив, захищаючись, хлопчик. Тільки так можна уникнути несправедливого покарання Редлі. Потім вирішують сказати, що Боб Юел сам упав на свій ніж. Але сказати неправду має і присутня при нападі зовсім ше маленька восьмилітня Джин Луїза. І вона запевняє, що все зрозуміла. А на батькове запитання: "Що ти хочеш цим сказати?" - відповідає: "Ну, це було б ніби як збити пересмішника, адже так?" І за цими словами стоять зовсім не дитячі думки про те, що бути людиною - означає вміти відрізнити крик дикого птаха від наслідування йому пересмішником; бути людиною - це збагнути, що "майже всі люди хороші, коли їх, урешті-решт, зрозумієш". Ця афористично висловлена думка звучить переконливо в устах восьмилітньої дівчинки, позаяк дітям взагалі властиве загострене почуття справедливості. Так під кінець роману практично перевірено виховну систему Аттікуса, переконаного, що дітям завжди слід говорити правду: "Коли дитина про що-небудь запитує, заради всього святого, не ухиляйся, а відповідай. І не заговорюй зуби. Діти є дітьми, але вони помічають викрутаси не гірше за дорослих, і будь-який виверт збиває їх з пантелику".

Ще одним підтвердженням слушності цієї виховної системи слугує голос автора, який безпомилково відбирає і вибудовує найзначущіші для формування факти, що запам'яталися з дитинства.

Аттікус прагне твердо дотримуватися своїх правил, незважаючи на те, що Джин Луїза ставить складні запитання. Оскільки все містечко обговорює майбутнє розслідування у суді справи про зґвалтування, вона запитує, що таке "шльондра", а потім і що таке "ґвалтувати", й, почувши від Аттікуса відповідь: "Плотське пізнання жінки силою і без її згоди", - здивована: "Тільки й усього? А чому я запитала Келпурнію, а вона не захотіла мені відповідати?" Автор роману солідарний зі своїм героєм: світ дитини чистіший, і треба не зіпсувати його неправдою. А захищатися від бруду життя дитина, виявляється, у змозі й сама.

Джин Луїза Фінч майже не пам'ятає матері, її разом із братом Джімом, котрий старший від неї на чотири роки, виховує батько. Вона бере участь в усіх хлоп'ячих іграх, лазить по парканах і деревах у своєму вічному комбінезоні, який ні за що на світі не згоджується проміняти на спідницю чи сукню. І прозвали її скаутом-розвідником. Але ось у її брата з'явився білявий приятель Ділл, котрий бачить в Джин Луїзі дівчинку. Він цілує її перед від'їздом додому. А з'явившись наступного літа, говорить: "Знаєш, Скауте, нехай у нас буде дитина". - "А де ж її взяти?" Ділл чув, що є один чоловік і в нього човен, він веслує до якогось острова, де завжди туман, а там скільки завгодно маленьких дітей, і можна замовити йому привезти дитинку... Ні, все не так. Дітей народжують один від одного. Але в цього чоловіка з човном теж можна взяти... в нього на острові їх скільки завгодно, тільки треба їх розбудити, він як подме, вони зразу оживають... Діти творять довкола себе загадковий, казково-романтичний світ з негритянських забобонів про те місце, де можна зустрітися з душею померлої людини, якій немає шляху на небо; з містечкових пліток навколо сім'ї Редлі; творять свій "туманний світ, де немовлята сплять і лишень чекають, аби їх зібрали, наче квіти, рано-вранці", світ зі сховками і загадками. їх не треба розважати. Швидше з жалю до молодої вчительки слухають вони солодкаву казку про кішечок, які ходять одна до одної в гості й одягаються у найрізноманітніші вбрання. Вони розуміють найскладніші ситуації, відчувають людей.

Діти дорослішають, осмислюючи проблеми, що постають перед ними. Одну з таких проблем приносить у життя батькова сестра - тітка Александра. Це проблема шляхетності. Всі її виховні промови залишаються непочутими чи запереченими. Аттікус виявляється правий і в тому, що виховує не так словом, як ділом. "Чомусь мені уявлялося так: люди шляхетні - це ті, від чиїх талантів усім найбільше користі; а в тітки якось так виходило, хоч вона прямо й не казала, ніби чим довше сім'я живе на одному місці, тим вона шляхетніша. "Тоді і Юели благородні", - сказав Джім. Уже третє покоління родини... існувало на одному і тому самому клаптику землі за міським звалищем, росло та годувалося за рахунок міської доброчинності. "Походження - це не те, що старовинний рід, - мовив Джім. - Я гадаю, що вся справа в тому, чи давно вміє твоя сім'я читати й писати... Уявляєш, тітонька пишається тим, що її прадідусь умів читати і писати... Але ж ніхто не народжується грамотним, усім треба вчитися від самого початку". Дванадцятирічний Джім, котрий хоче стати юристом і наслідує свого батька, осмислює світ, бачить у ньому різні соціальні верстви, і теза Луїзи "всі люди просто люди" звучить для нього вже не переконливо: "Якщо всі люди однакові, чому вони тоді не можуть ужитися один з одним?"

Лі показує, як змінюється уявлення дітей про світ. Динамічним виявляється навіть уявлення про їхнього батька. Спершу вони вважають його старим, майже соромляться того, що він не грає у футбол і не полізе на дах, як батьки інших дітей. Але після випадку зі скаженим псом вони дізнаються про те, що їхній батько був колись найкращим стрільцем штату. Вони не здатні ще оцінити його мудрого і шляхетного рішення ніколи не брати до рук смертоносної зброї, бо рано чи пізно вона може принести нещастя. Вони не розуміють, що у його несуєтній поведінці під час пожежі полягає істинна мужність, але на їхніх очах розгортаються всі події, пов'язані зі справою Тома Робінсона, і вони бачать, що на ділі означають батькові слова: "Мужність - у тому, аби братися за безнадійну справу і йти до кінця".

Роман Лі з'явився услід за повістями Дж. Селінджера "Над прірвою у житі" (1951) і "Вино з кульбаби" Р. Бредбері (1957), близькими йому за тематикою і проблематикою.

Українською мовою роман "Убити пересмішника" переклав М. Харенко.

# data[].attributes.attachment_link.title
Лі Гарпер: Біографія на УкрЛібі

# data[].attributes.attachment_link.description
Харпер Лі (Harper Lee; 28 квітня 1926, Монровіль, Алабама) - американська письменниця. Лі - юрист за освітою і за фахом, автор роману "Вбити пересмішника" ("То Kill a Mockingbird", 1960), удостоєного Пулітцерівської премії за 1960 p., перекладеного багатьма мовами світу, який очолював списки бестселерів упродовж тривалого часу.

# data[].attributes.headline
Крок 4.Тест 99. Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.subject
Крок 4.Тест 99. Гарпер Лі "Убити пересмішника"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
0:00 / 0:22•Watch full video

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Миколаїв

# data[].attributes.attachment_link.title
Тест 99. Гарпер Лі  "Убити пересмішника"

# data[].attributes.headline
Крок 11. Це цікаво!

# data[].attributes.subject
Крок 11. Це цікаво!

# data[].attributes.body
Книга «451 градус за Фаренгейтом», яка показує текст під впливом вогню.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дизайнери студії Super Terrain з Академії Яна ван Ейка, що у Голландії, запропонували нову форму подання легендарної книги Рея Бредбері "451 за Фаренгейтом". Для прочитання її доведеться поєднати з вогнем.

"451 градус за Фаренгейтом" - це фантастична антиутопія Рея Бредбері, в якій йдеться про тоталітарне суспільство, де книжки масово спалюють. Завдяки розробці Super Terrain тепер можна буде відчути себе ближче до цієї історії.

"Наші колеги з Super Terrain працюють у нашій лабораторії. Це завершальний етап їхньої "європейської друкованої пригоди". Нещодавно вони показали нам свою чудову книгу "451 градус за Фаренгейтом"", - йдеться на сторінці Сharles Nypels Lab.

Команда Super Terrain зробила сторінки книги повністю чорними. Щоб прочитати історію, сторінку потрібно спочатку підпалити. Під дією тепла у виданні починає з'являтися текст.

Надалі дизайнери планують випустити своє видання в продаж.

# data[].attributes.attachment_link.title
Створено книгу "451 за Фаренгейтом", яку доведеться підпалити, щоб прочитати

# data[].attributes.attachment_link.description
Дизайнери студії Super Terrain з Академії Яна ван Ейка, що у Голландії, запропонували нову форму подання легендарної книги Рея Бредбері "451 за Фаренгейтом". Для прочитання її доведеться поєднати з вогнем. "451 градус за Фаренгейтом" - це фантастична антиутопія Рея Бредбері, в якій йдеться про тоталітарне суспільство, де книжки масово спалюють.

# data[].attributes.headline
Крок 10. Про що насправді Рей Бредбері написав свою книгу «451° за Фаренгейтом»?

# data[].attributes.subject
Крок 10. Про що насправді Рей Бредбері написав свою книгу «451° за Фаренгейтом»?

# data[].attributes.body
Стаття Книгарні Видавництва Старого Лева

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Видавництво Старого Лева

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Про що насправді Рей Бредбері написав свою книгу "451° за Фаренгейтом"?

Сьогодні виповнюється 97 років з дня народження одного з найвидатніших фантастів світу - Рея Бредбері. Про один з його найвідоміших творів - "451° за Фаренгейтом" - навіть якщо і не читали, то чули усі. У книжці ми бачимо антиутопічне майбутнє, у якому Америка оголосила книжки поза законом, а головний герой твору спалює нечисленні залишки видань, щоб заробити собі на життя. Цю історію розуміють здебільшого як звинувачувальний вирок державній цензурі, але чи такий сенс вкладав у неї автор?

Виявляється, сам Бредбері мав іншу думку про головну ідею свого найпопулярнішого роману, і в останні роки свого життя намагався виправити загальну помилку. Так, 2007 року Los Angeles Weekly першими написали про те, що ""451° за Фаренгейтом" - це не історія про державну цензуру. Скоріше за все, автор мав на увазі те, як телебачення вбиває бажання читати книги". У цьому ж матеріалі журналісти процитували самого Бредбері:

- Турбувала мене не свобода, а люди, яких телебачення перетворює на ідіотів. "451° за Фаренгейтом" не про цензуру, він про недолугий вплив популярної культури через ТБ та новини, про розповсюдження величезних екранів та про бомбардування "фактиками". Усі програми на телебаченні не дають тобі нічого окрім цих "фактиків". Вони скажуть вам, коли Наполеон народився, але не скажуть, ким він був насправді.

Стосовно ж самого питання цензури - Бредбері не вважав це проблемою, принаймні, для Сполучених Штатів:

- У нас ніколи не було проблем із цензурою у нашій країні, ми ніколи не спалювали книг. Мали місце окремі огріхи, як, наприклад, книги МакКарті були вилучені з поличок, але їх повернули туди за кілька днів. Я постійно отримую листи від вчителів, які кажуть, що їхні книги були тимчасово заборонені. Я їм кажу, не турбуйтеся, поставте їх назад на полички, вони (органи контролю - ред.) прийдуть і знайдуть їх на поличках знову, і ви такі скажете "Упс, як то вони туди повернулися?". Розумієте, про що я? Продовжуйте повертати книги, вони продовжуватимуть забирати їх. Вчитель ви чи бібліотекар, робіть свою справу, твердо стійте на своєму, і врешті-решт ви переможете.

Рекомендовані матеріали

Поділитися в соціальних мережах

# data[].attributes.attachment_link.title
Про що насправді Рей Бредбері написав свою книгу "451° за Фаренгейтом"?

# data[].attributes.attachment_link.description
Про що насправді Рей Бредбері написав свою книгу "451° за Фаренгейтом"? Сьогодні виповнюється 97 років з дня народження одного з найвидатніших фантастів світу - Рея Бредбері. Про один з його найвідоміших творів - "451° за Фаренгейтом" - навіть якщо і не читали, то чули усі.

# data[].attributes.headline
Завдання 2. Рей Бредбері 

# data[].attributes.subject
Завдання 2. Рей Бредбері 

# data[].attributes.body
Дайте відповіді на питання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталя Слубська

# data[].attributes.attachment_link.title
Рей Бредбері

# data[].attributes.attachment_link.description
Вказати правильну відповідь

# data[].attributes.headline
Крок 8. Аналіз твору 

# data[].attributes.subject
Крок 8. Аналіз твору 

# data[].attributes.attachment_link.title
Аналіз роману "451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.headline
Крок 7. Аудіоверсія

# data[].attributes.subject
Крок 7. Аудіоверсія

# data[].attributes.body
Частина 1
Частина 2      Частина 3

# data[].attributes.headline
Крок 6. Знайомство із твором

# data[].attributes.subject
Крок 6. Знайомство із твором

# data[].attributes.body
Читаємо онлайн

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Донові Конгдону із вдячністю

451° за Фаренгейтом - температура, при якій загоряється папір.

Якщо тобі дадуть лінійований папір, пиши впоперек.

Хуан Рамон Хіменес

Сюжет твору

Шукати повний текст твору "451 градус за Фаненгейтом" в інтернеті

Роман "451 градус за Фаренгейтом" розповідає про тоталітарне суспільство, в якому література заборонена, а пожежники повинні спалювати всі заборонені книги, які виявлять, разом з будинками. Власники книг при цьому підлягають арешту, одного з них навіть відправляють до психіатричної лікарні. Автор описав людей, які втратили зв'язок один з одним, з природою, з інтелектуальним спадком людства. Люди поспішають на роботу чи з роботи, ніколи не говорячи про те, що вони думають або відчувають, розмовляючи лише про безглузді дрібниці, захоплюючись тільки матеріальними цінностями. Удома вони оточують себе інтерактивним телебаченням, яке проектує зображення відразу на стіни (в які вбудовані кінескопи), і заповнюють свій вільний час переглядом телевізійних передач, нескінченних і безглуздих серіалів. Однак "щаслива", на перший погляд, держава перебуває на порозі тотальної руйнівної війни, якій все ж судилося розпочатися.

Головний герой роману, пожежник Ґай Монтеґ знайомиться з сімнадцятирічною дівчиною Кларіссою Маклеллан і починає розуміти, що можливе й інше життя. Кларіссу вважають дивною через її захоплення природою, бажанням говорити про почуття, думки і просто життя. Монтеґ любить свою роботу, але таємно забирає з декількох будинків книги, які повинен був спалити. Смерть Кларісси, яку збиває автомобіль, зустріч з жінкою, яка відмовляється покинути свій будинок, залитий гасом, і сама черкає сірником об поруччя та спалює себе разом з книгами, підсилює внутрішній розлад Ґая. Пізніше Ґай пригадує прізвище "Рідлі", яке звучить у фразі тієї жінки: "Будь мужнім, Рідлі. Божою милістю ми запалимо сьогодні в Англії таку свічку, яку, я вірю, їм ніколи не загасити". Начальник Монтеґа, брандмейстер Бітті, пояснює Монтеґу слова старої жінки: "Людина на ім'я Латімер сказав це людині, яку звали Ніколас Рідлі, коли їх спалювали на багатті за єресь в Оксфорді 16 жовтня 1555 року". Монтеґ вирішує кинути свою роботу після того, що сталося. Він прикидається хворим на добу.

Брандмейстер Бітті дає Гаю день на те, щоб отямитися, кажучи, що у кожного пожежника бувають такі хвилини в житті. Але після цього натякає, що Монтеґ повинен принести книгу, яку він вкрав у жінки, яка згоріла, і сховав під подушку, щоб спалити її. Бітті стверджує, що сенс знищення книг полягає в тому, щоб зробити всіх щасливими. Він пояснює Монтеґу, що без книг не буде ніяких суперечливих думок і теорій і ніхто не буде виділятися, ставати розумнішим за сусіда. А з книгами - "хто знає, хто може стати мішенню добре начитаної людини?". Життя громадян цього суспільства абсолютно позбавлене негативних емоцій - вони тільки те й роблять, що розважаються. Навіть смерть людини "спростили" - тепер трупи померлих кремують вже через п'ять хвилин, щоб нікого не турбувати. Монтеґ намагається розібратися в своїх думках, просить свою дружину Мілдред допомогти йому в цьому, починає діставати зі схованки за ґратами вентиляції книги і читати уривки з них, але дружина не розуміє його, вона нажахана тим, що відбувається, кричить про те, що він їх погубить. Вона відсторонюється від нього, надягаючи навушники, спілкуючись зі своїми телевізійними "родичами" і з сусідками.

Ґай згадує про старого Фабера, якого він зустрів рік тому в парку. Старий сховав щось до лівої кишені пальто, побачивши Монтеґа, різко встав, немов хотів втекти, але Монтеґ зупинив його, потім завів розмову про погоду і т. д. Старий спочатку злякався, але потім зізнався, що він, колишній професор англійської мови, осмілів, став більш балакучим і прочитав напам'ять кілька віршів. Обидва уникали згадування в розмові того, що Монтеґ - пожежник. Фабер написав йому свою адресу на клаптику паперу: "Для вашої картотеки, - сказав старий, - на той випадок, якщо ви надумаєте розсердитися на мене". Ґай знаходить картку колишнього професора, відкривши шафу в спальні, в ящику з написом "Майбутні розслідування" і дзвонить Фаберу. Він з'являється в нього вдома з Біблією і просить вислухати його, навчити розуміти те, що він читає. Фабер дає Монтеґу мініатюрний приймач, схожий на слуховий апарат, для екстреного зв'язку. Вони домовляються про те, що будуть діяти спільно - робити копії книг за допомогою друкаря (знайомого Фабера), чекати війни, яка зруйнує нинішній порядок речей, і сподіватися, що тоді, в тиші, можна буде почути їх шепіт.

Ґай повертається на роботу зі слуховою капсулою у вусі. Мілдред, а до цього дві сусідки, міс Клара Фелпс і місіс Бауелс, яким він, розсердившись через їхні порожні балачки, прочитав вірш "Берег Дувра", доносять, що Монтеґ зберігає вдома книги. Бітті підлаштовує все так, що Ґай приїжджає за викликом на спалення власного будинку. За ним стежить механічний пес, якого Монтеґ завжди побоювався - він був упевнений, що пес налаштований проти нього. За вказівкою Бітті Ґай спалює власний будинок, а потім струменем полум'я з вогнемета вбиває Бітті, який свідомо спровокував його на це, вдаряє двох пожежників і спалює електричного пса. Але електричний пес все-таки встигає зачепити його голкою з новокаїном, одна нога Ґая німіє, і це уповільнює його пересування. Всюди чути виття сирен, за ним женуться поліційні машини, починається організована погоня на поліційних гелікоптерах.

Ґая мало не збиває машина, його рятує падіння. "Водій вчасно зрозумів, навіть не зрозумів, а відчув, що машина, яка мчиться на повній швидкості, наїхавши на лежаче тіло, неминуче перекинеться і викине всіх геть". Тому в останню секунду машина круто повернула і об'їхала Монтеґа. Ґай підбирає книги і підкидає їх в будинок міс Блек і її чоловіка-пожежника. Далі він прямує в будинок колишнього професора. Там господар будинку вмикає телевізор, і вони дізнаються про погоню, яка транслюється з повітря, і про те, що доставили нового електричного пса, який вистежить злочинця. Монтеґ радить своєму союзнику спалити покривало з ліжка, кинути в пічку стілець, протерти спиртом меблі, всі дверні ручки, спалити підстилку в передпокої, - знищити всі речі і предмети, до яких він торкався; Фаберу слід увімкнути на повну потужність вентиляцію у всіх кімнатах, посипати нафталіном все, що є в будинку, увімкнути на повну силу поливні установки в саду, промити доріжки з шлангів, - щоб стерти запах Ґая. Вони домовляються про зустріч через один-два тижні в Сент-Луїсі, за умови, якщо залишаться живими. Монтеґ повинен написати колишньому професору на адресу головної пошти. Туди Фабер відправиться в гості до друкаря. Ґай бере валізу зі старими речами свого соратника і залишає його будинок.

Монтеґ пробирається до річки, перевдягається, заходить в воду, течія підхоплює його і забирає в темряву. Електричний пес втрачає його слід біля річки. Коли Ґай виходить з води, він заходить в ліс, знаходить залізничну колію, що веде з міста углиб країни, бачить далеко вогонь багаття і йде на його світло. Там він зустрічається з купою якихось людей, які ставляться до нього дуже привітно. Серед них: Гренджер, який написав книгу під назвою "Пальці однієї руки. Правильні відносини між особистістю і суспільством"; Френд Клемент, колишній завідувач кафедри Томаса Харді в Кембріджському університеті; доктор Сіммонс з Каліфорнійського університету, знавець творчості Хосе Ортега-і-Гассета; професор Уест, який багато років тому в стінах Колумбійського університету зробив чималий внесок в науку про етику, тепер уже давню і забуту; преподобний отець Падовер - він тридцять років тому виголосив кілька проповідей і втратив парафіян через свій спосіб мислення за один тиждень. У них є портативний телевізор, тому вони заочно знають Ґая. Йому дають випити флакон з безбарвною рідиною, щоб змінити запах поту. Через півгодини, за словами Гренджер, Ґай буде пахнути, як двоє зовсім інших людей. По телевізору вони спостерігають інсценування смерті Монтеґа, - замість нього електричний пес голкою з новокаїном вбиває випадкового перехожого.

Далі з'ясовується, що нові знайомі Ґая - частина спільноти, яка зберігає рядки літературних творів в своїх головах до тих пір, поки тиранія не буде знищена, а літературна культура не буде відтворена (вони бояться зберігати друковані книги, оскільки вони можуть видати розташування повстанців). Кожен з них утримує у власній пам'яті якийсь видатний літературний твір. Монтеґ, який пам'ятає кілька уривків з біблійних книг - Проповідника і Одкровення Іоанна Богослова, приєднується до їхньої спільноти. В одну мить починається і закінчується війна, і група професорів разом з Гаєм спостерігає здалеку за загибеллю міста в результаті атомного бомбардування. У цей момент Монтеґ, який кинувся долілиць на землю, відчуває (або йому здається), що він бачить загибель Мілдред. Фабер уникає загибелі, він перебував в цей час в автобусі, прямуючи з одного міста в інше. Після катастрофи нові однодумці вирушають в дорогу, і кожен думає про своє. "Пізніше, коли сонце зійде високо і зігріє своїм теплом, вони почнуть розмовляти Монтеґ відчув, що в ньому пробуджуються і оживають слова. Що скаже він, коли прийде його черга? "І по цей, і по той бік ріки дерево життя, яке дванадцять раз приносить плоди, яке дає кожен місяць плід свій і листя своє - для оздоровлення народів ..." Так, думав Монтеґ, ось що я скажу їм опівдні. Опівдні ... Коли ми прийдемо до міста".

# data[].attributes.attachment_link.title
451 градус за Фаренгейтом - Рей Бредбері, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Донові Конгдону із вдячністю 451° за Фаренгейтом - температура, при якій загоряється папір. Якщо тобі дадуть лінійований папір, пиши впоперек. Хуан Рамон Хіменес Сюжет твору Шукати повний текст твору "451 градус за Фаненгейтом" в інтернеті Роман "451 градус за Фаренгейтом" розповідає про тоталітарне суспільство, в якому література заборонена, а пожежники повинні спалювати всі заборонені книги, які виявлять, разом з будинками.

# data[].attributes.headline
Крок  9."Уроки Рея Бредбері"

# data[].attributes.subject
Крок  9."Уроки Рея Бредбері"

# data[].attributes.body
Аналізуємо, думаємо

# data[].attributes.headline
Крок 14. Повторення вивченого матеріалу

# data[].attributes.subject
Крок 14. Повторення вивченого матеріалу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вікторія Сеник

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоурок. Шолом Алейхем. "Тев'є-молочар"

# data[].attributes.headline
Завдання 2. Анкета твору

# data[].attributes.subject
Завдання 2. Анкета твору

# data[].attributes.body
(автор картки - Н.Гиренко)

# data[].attributes.attachment_link.title
Анкета повісті Гиренко

# data[].attributes.headline
Завдання 1. Відомості про письменника

# data[].attributes.subject
Завдання 1. Відомості про письменника

# data[].attributes.body
(автор картки - Н.Гиренко)

# data[].attributes.headline
Завдання 4. Охарактеризуйте образ Тев'є 

# data[].attributes.subject
Завдання 4. Охарактеризуйте образ Тев'є 

# data[].attributes.body
(автор картки Н.Гиренко)

# data[].attributes.attachment_link.title
Анкета Тев'є

# data[].attributes.headline
Крок 6. Аудіокнига 

# data[].attributes.subject
Крок 6. Аудіокнига 

# data[].attributes.attachment_link.title
Вбити пересмішника аудіокнига Гарпер Лі Частина перша Розділ 1( повністю)Шкільна програма 9 класу

# data[].attributes.headline
Крок 3 . Анонс твору 

# data[].attributes.subject
Крок 3 . Анонс твору 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Тараненко

# data[].attributes.attachment_link.title
Гарпер Лі та її роман Убити пересмішника

# data[].attributes.headline
Завдання 1. Установіть ланцюжок подій у творі

# data[].attributes.subject
Завдання 1. Установіть ланцюжок подій у творі

# data[].attributes.headline
Рей Дуглас Бредбері «451° за Фаренгейтом»    

# data[].attributes.subject
Рей Дуглас Бредбері «451° за Фаренгейтом»    

# data[].attributes.headline
Крок 5. Анонс  твору 

# data[].attributes.subject
Крок 5. Анонс  твору 

# data[].attributes.headline
Завдання 5. Складіть сенкан до образів п'єси 

# data[].attributes.subject
Завдання 5. Складіть сенкан до образів п'єси 

# data[].attributes.body
Зразок . Сенкан до образу Тев'є

# data[].attributes.attachment_link.title
Сенкан Тев'є

# data[].attributes.headline
Завдання 3. Установіть відповідності

# data[].attributes.subject
Завдання 3. Установіть відповідності

# data[].attributes.attachment_link.title
Завдання на відповідності . Тев'є 1

# data[].attributes.headline
Шолом-Алейхем "Тев'є-молочар"

# data[].attributes.subject
Шолом-Алейхем "Тев'є-молочар"

# data[].attributes.headline
Крок 4. Для допитливих

# data[].attributes.subject
Крок 4. Для допитливих

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти з життя Рея Бредбері | Блог сайта BookOpt (букопт) -

# data[].attributes.attachment_link.description
Ви любите ”Кульбабове вино” чи ”Марсіанські хроніки” Рея Бредбері? А чи знаєте, якою людиною він був? І що свої найгеніальніші твори написав ще зовсім молодим? Що він не користувався комп’ютером, а свої тексти набирав старою друкарською машинкою? Читайте ще більше фактів про Рея Бредбері!
✓ Читайте…

# data[].attributes.headline
Крок 3. Експрес урок Застереження Рея Бредбері

# data[].attributes.subject
Крок 3. Експрес урок Застереження Рея Бредбері

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок Застереження Рея Бредбері

# data[].attributes.headline
Крок 2. Презентація життя та творчості

# data[].attributes.subject
Крок 2. Презентація життя та творчості

# data[].attributes.body
(автор - Adriana Himinets)

# data[].attributes.headline
Крок 1. Мотивація навчальної діяльності. Слово вчителя

# data[].attributes.subject
Крок 1. Мотивація навчальної діяльності. Слово вчителя

# data[].attributes.body
«Письменник, що пророкує майбутнє» — саме так називають Рея Дугласа Бредбері — видатного фантаста, чиї твори захоплюють своєю неймовірністю, оригінальністю. Коли їх читаєш, здається, що людина не здатна таке навіть уявити. Поринаєш разом із героями творів у майбутнє, у минуле, супроводжуєш скрізь, співчуваєш їм, перебуваєш поруч із ними й намагаєшся навіть допомогти.

# data[].attributes.headline
Рей Дуглас Бредбері «451° за Фаренгейтом» 

# data[].attributes.subject
Рей Дуглас Бредбері «451° за Фаренгейтом» 

# data[].attributes.body
історія, географія, фізика, хімія,філософія, психологія, етика, театр, кінематограф

# data[].attributes.headline
М.О.Булгаков "Собаче серце"

# data[].attributes.subject
М.О.Булгаков "Собаче серце"

# data[].attributes.body
історія, хімія, біологія , філософія, медицина, етика, естетика, театр, кінематограф

# data[].attributes.headline
Крок 3. Евристична бесіда

# data[].attributes.subject
Крок 3. Евристична бесіда

# data[].attributes.body
Шолом-Алейхем "Тев'є-молочар", М.О.Булгаков "Собаче серце"

# data[].attributes.attachment_link.title
Евристична бесіда

# data[].attributes.attachment_link.title
Головні та другорядні герої твору

# data[].attributes.attachment_link.title
Головні та другорядні герої1

# data[].attributes.headline
Крок 13. Заключне слово вчителя

# data[].attributes.subject
Крок 13. Заключне слово вчителя

# data[].attributes.body
Шолом Алейхем, життєрадісний філософ, товариш знедолених і скривджених, прийшов у єврейську літературу саме тоді, коли це було необхідно. Ніхто не був так потрібний народу, як він. Це були тяжкі часи в житті єврейського народу: давалися взнаки принизливі обмеження в правах, ще свіжими були спогади про сумні події погромів, всіх турбував «кордон осідлості». Тоді в одній із повістей і прозвучали слова незнищенного життєлюбця: «Ви знаєте, що автор цієї повісті за своїм характером меланхолік і віддає перевагу смішним історіям над сльозливими. Автор прощається з вами, добродушно сміючись, і бажаючи вам, щоб і євреї, і всі люди на землі більше сміялись, ніж плакали. Сміятися корисно. Лікарі радять сміятися».

# data[].attributes.headline
Шолом -Алейхем "Тев'є-молочар"

# data[].attributes.subject
Шолом -Алейхем "Тев'є-молочар"

# data[].attributes.body
історія, географія, психологія, етика, естетика, образотворче мистецтво, театр, кінематограф

# data[].attributes.headline
 Крок 2. Основні терміни та поняття:

# data[].attributes.subject
 Крок 2. Основні терміни та поняття:

# data[].attributes.body
система образів, художній образ, оповідач, засоби комічного, художні засоби,мистецькі інтерпретації,світогляд, тематика, проблематика, фантастика, роман, антиутопія,рецензія (відгук про книгу)

# data[].attributes.headline
Крок 12. Для допитливих 

# data[].attributes.subject
Крок 12. Для допитливих 

# data[].attributes.body
Шолом-Алейхем. Тев’є-молочар / Шолом-Алейхем ; пер. з їдишу та післямова Олександри Уралової. — К. : Знання, 2017. — 189 с. — (Голоси Європи). ISBN 978-617-07-0561-7
Повість “Тев’є-молочар” Шолом-Алейхема (1859—1916) побудована у формі монологів головного героя, звернених до самого автора, і дає читачеві можливість дізнатися, як жилося незаможній єврейській сім’ї на українських землях у складі Російської імперії. Зі сторінок книги постають “народний філософ” Тев’є, його дружина та доньки. Шолом-Алейхем називав Тев’є найулюбленішим з усіх створених ним літературних типів: він шляхетний і простакуватий, побожний і сповнений протиріч, розуміє людей, відчуває красу природи й ніколи не йде проти совісті. Останній розділ книги за радянських часів було вилучено цензурою. Повний текст твору українською мовою публікується вперше.

# data[].attributes.headline
Крок 5. Шлях письменництва

# data[].attributes.subject
Крок 5. Шлях письменництва

# data[].attributes.attachment_link.title
Знайомство з творчістю Шолом-Алейхема

# data[].attributes.headline
Крок 8. Аналіз твору

# data[].attributes.subject
Крок 8. Аналіз твору

# data[].attributes.headline
Крок 4 . Цікаві факти 

# data[].attributes.subject
Крок 4 . Цікаві факти 

# data[].attributes.headline
Крок 2. Коротка інформація 

# data[].attributes.subject
Крок 2. Коротка інформація 

# data[].attributes.headline
Крок 7. Кіноверсія

# data[].attributes.subject
Крок 7. Кіноверсія

# data[].attributes.body
Перегляньте екранізацію твору. Чи вдалося сценаристам , режисеру та акторам передати атмосферу зо-х років ХХст? Чи правдиво зобразили кінематографісти події у твору?Чи знайшли ви розбіжності з повістю М.Булгакова?

# data[].attributes.headline
Крок 11. Звернення до майбутніх поколінь

# data[].attributes.subject
Крок 11. Звернення до майбутніх поколінь

# data[].attributes.headline
Крок 10. Образи твору

# data[].attributes.subject
Крок 10. Образи твору

# data[].attributes.headline
Крок 9. Аналізуємо

# data[].attributes.subject
Крок 9. Аналізуємо

# data[].attributes.attachment_link.title
Паспорт Тев'є

# data[].attributes.headline
Крок 4. Цитати автора

# data[].attributes.subject
Крок 4. Цитати автора

# data[].attributes.body
Уважно прочитайте висловлювання Шолом-Алейхема та схарактеризуйте митця як особистість

# data[].attributes.attachment_link.title
Цитати Алейхема

# data[].attributes.headline
Крок 3. Цікаві факти про письменника

# data[].attributes.subject
Крок 3. Цікаві факти про письменника

# data[].attributes.attachment_link.title
Шолом Алейхем Цікаві факти

# data[].attributes.headline
Крок  7. Читати твір 

# data[].attributes.subject
Крок  7. Читати твір 

# data[].attributes.attachment_link.title
Тев’є-молочар — Шолом-Алейхем, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст ”Тев’є-молочар” (автор: Шолом-Алейхем) онлайн в перекладі українською мовою; Читати книгу в Бібліотеці зарубіжної літератури