# data[].attributes.body
1. Zenta mauriņa galvenokārt rakstījusi par citām lielām, izcilām personībām, romantiski un eksistenciāli noskaņotiem autoriem. Viņa atveido to personības apbrīnojami dziļi un detalizēti, organizēja domu dzejiski spožā izteiksmē, izteikusies skaidrā, aforismiem bagātā valodā, tas Zentas emocionālajai subjektivitātei piešķīris fascinējošu iedarbes spēku.
2. Mauriņa mēdza būt ļoti atklāta un neslēpta.
Tas piešķir viņas darbiem ļoti īpašu noskaņu, kur tas ļoti spilgti atspoguļojas. Ne sāpes, ne  prieki, ne pārdzīvojumi nav slēpti.
3. Zentai Mauriņai piemita neslēpta ambicioze, stiprs raksturs un liels gribasspēks, kas viņai palīdzēja izcīnīt savu vietu, un apmierināt savas vēlmes.
4. Zentu Mauriņu drīkstētu saukt par sava veida radikālu personību. Viņa mēdza piekopt lietām savas domas, uzskatus, kas nebija ietekmēti no apkārtnes. Viņa arī nebaidījās tos izklāstīt un tikt kritizētai par tiem.

# data[].attributes.body
1. Zenta Mauriņa bija stipra un patstāvīga sieviete, kas spēja pateikt savu un to arī pierādīja.
2. Z. Mauriņas darbi ir ļoti izplatīti pasaulē. Šie darbi tikti tūlkoti daudz un dažādās valodās.
3. Z. Mauriņas dzīves otrā puse bija daudz grūtāka. Viņai nācās mukt trimdā dēļ otrā pasaules kara, kā arī liels naudas un ēdemā zudums. Tas Z. Mauriņu neapturēja un viņa turpināja rakstīt darbus vēlreiz pierādot savu spēku un nākotnē kļūt par cilvēku uz ko sievetēm paskatītīes un saprast ka viņas var!
4. Z. Mauriņa vienmēr bija atklāta un nekad neko neslēpa. Tas ir redzems viņas darbos un kā viņa nesplēpj sāpes un bēdas grūtajos laikos. Z. Mauriņas darbi ir īpaši un atšķirās no visiem citiem rakstniekiem tikai ar to cik atklāti un kā šie darbi parāda cilvēka personību.

# data[].attributes.body
1. Mauriņas emocionālajai subjektivitātei fascinējošu iedarbesspēku piešķīrusi secināt, salīdzināt, konfrontēt domu dzejiski spožā izteiksmē.
2. Zenta Mauriņa bija ļoti drosmīga un pašpārliecināta, jo jebkādas grūtības kādas bija pretī, viņa spēja tām pārkāpt un atgūties.
3. Zenta Mauriņa bija sieviete ar lielu gribu, kas izcīnīja savu vietu zem Saules, lai kļūtu par izcilu rakstnieci, esejisti un lektori.
4. Zentas Mauriņas uzskats uz pasauli bija ļoti atklāts, estētisks, pašnoliedzošs un arī ar sāpju izjūtu.

# data[].attributes.body
1. Zentu Mauriņu raksturoja viņas drosme uzdrīkstēties darīt un pierādīt, ka viņa spēj izdarīt to ko vēlas.
2. Zenta ir viena no pasaulē atdzītākajām latviešu autorēm,viņas darbi tika tulkoti dažādās valodās un viņa par tiem ir guvusi atzinības.
3. Zenta Mauriņa bija un ir liela iedvesma sievietēm būt stiprām un iedrīkstēties pastāvēt par savu vārdu.
4. Zentai par visu bija savs viedoklis un domas, viņa nebaidijās no jaunām, neparastām lietām un tēmām.

# data[].attributes.body
1. Zenta Mauriņa bija  vitāla un karstasinīga sieviete citādi bez sava rakstura nebūtu tik daudz sasniegusi.
2. Zentā Mauriņā bija milzīgas ciešanas, un  viņa no tām nekautrējās un tās arī aprakstīja, bet arī viņā mita galejība - milzīgi prieki.
3. Mauriņas filozofikso un estētisko platformu veido dažādu skolu un virzienu atzjņu sintēze, fiozofijas metodē dominē subjektīvsskatījums, brīva iztēle, intuīcija,

# data[].attributes.body
1. Zentai Mauriņai ir nepārvarama griba dzīvot pilnasinīgu, piepildītu dzīvi, alkas radīt par spīti sabiedrības stereotipiem, par spīti savai invaliditātei – ar savu dzīvi Zenta Mauriņa pierādīja, ka mūsu spējām robežu nav. Ierobežojumi ir tikai pakāpieni ceļā uz vēl pilnīgāku eksistenci. 2. Zenta Mauriņa ar savu darbību jau savas dzīves laikā guva pasaules atzinību, taču Latvijā, padomju laikā, tika noliegta. Joprojām viņa ir viena no visvairāk tulkotajām un starptautisku atzinību guvušajām latviešu autorēm, nodzīvojot garu, sarežģītu mūžu ārpus Latvijas pēc Otrā pasaules kara.  3.  Grobiņai viņas dzīvē ir liela nozīme.
Zenta Mauriņa tur nodzīvoja 21 gadu. Savās bērnības atmiņās viņa šo vietu un māju, ar adresi Lielā iela 84 min kā nesatricināmu vietu, kā cietoksni, kur viņa jutusies drošībā, neraugoties uz bērnībā piedzīvotajām fiziskajām un psihiskajām ciešanām, slimību un atstātajām sekām agrīnā vecumā. Šī vieta bija kā oāze, kur viņai augt un domāt savas pirmās patstāvīgās domas. 4. Kara beigās Zenta Mauriņa devās trimdā uz Vāciju, kur veiksmīgi turpināja savu literāro darbību, saņēma  vairākus apbalvojumus un tika apglabāta Badkrocingenas pilsētas kapsētā, savukārt viņas mātes un pārējo māsu kapavietas Austrijā vēl īsti nav apzinātas, un, kad beigsies pandēmija, Grobiņas novada kapsētu pārvalde apņēmusies to izdarīt.

# data[].attributes.body
1. Viens no Mauriņas rakstura pamatvilcieniem ir lielas kultūras slāpes. Milzīgs viņas izlasīto grāmatu skaits no visu laiku un tautu dzejas darbiem. Iegūta plaša, respektējama erudīcija filozofijā, kultūrvēsturē, mūzikā, glezniecībā.
2. Kad sirdī sakrājās rūgtums par pārestībām, Mauriņa rakstīja romānus.
3.Iedrīkstēties ir skaisti! — šie vārdi izteic visu Zentas Mauriņas dzīves gājumu.
4. Sākumā meitenīga romantiķe, kurai iemīlēti Helderlīns, Novāliss, Rilke, Poruks, Fr. Bārda, vēlāk interešu loks kļuva aizvien plašāks, erudīcija lielāka.

# data[].attributes.body
1."Latvijas Vēstnesis" rakstā teikts, ka Zenta Mauriņa ir viena no izcilākajām personībām 20.gadsimta latviešu kultūrā un literatūrā.  Viņa ir svešvalodās visvairāk tulkotā un pasaulē pazīstamākā latviešu autore, cilvēks, kas nepārtraukti tiecās iesaistīt latviešu sabiedrību sarunās ar Eiropas un pasaules kultūru, literatūru un skatījumu uz visu, ko tās sniedz.
2.Jebkura sieviete var ņemt sievišķības un sievietes gara stipruma piemēru no Zentas Mauriņas. Autore jau piecu gadu vecumā sāka slimot ar bērnu trieku, kas viņu uz atlikušo mūžu piesaistīja ratiņkrēslam.Tas tomēr neliedza Zentai Mauriņai rakstīt savus darbus, vēl pie tam tādus, kas spēj aizkustināt ikvienu, un ziņu portālā "Kas jauns.lv" bija teikts šādi: "Pat šodien izskan ieteikumi nelasīt viņas darbus lieliem gabaliem, jo asarainais izteiksmes veids var nogurdināt."
3.Zentas Mauriņas darbu aicinājums bija likt lasītājiem aizdomāties, ka viņi ir kaut kas vairāk nekā tikai fizisks ķermenis, viņa mudināja uz domām, ka cilvēkam ir vajadzīga tiekšanās pēc garīguma un zināšanu paplašināšanas. "Zenta Mauriņa bija sieviete ar lielu, ļoti stipru gribu. Tas redzams viņas darbos- uzstājīgajā tonī."
4."Paziņas un tuvākie Zentu Mauriņu atcerās kā ļoti mērķtiecīgu", vēsta intervijas."Lai arī dzīvoja pastāvīgā naudas trūkumā, Zenta nežēlojās, kaut bieži vien pārtika tikai no rupjmaizes un tējas. Visu savu uzmanību viņa veltīja mācībām."

# data[].attributes.body
1)Mauriņa ir latviešu literāri filozofiskās esejas žanraiedibinātāja un izkopēja
2)Mauriņas literāri kritiskajos rakstos galvenais objekts ir rakstnieka personība,no kuras tiek meklēts ceļš uz daiļrades īpatnībām. Gara brīvības,cilvēcības, augsti tikumisku ideālu aizstāvība, unikālas pasaules kultūraszināšanas, prasme plašā horizontālā kontekstā salīdzināt, konfrontēt, secināt,organizēt domu dzejiski spožā izteiksmē, izteikties skaidrā, aforismiem bagātāvalodā piešķīrusi Mauriņas emocionālajai subjektivitātei fascinējošu iedarbesspēku.
3) Mauriņas literāri kritiskajos rakstos galvenais objekts ir rakstnieka personība. Z. Mauriņa galvenokārt pievērsusies lielām, izcilām personībām, kuras viņa arī idealizēja.

# data[].attributes.body
Mauriņa savās literārajās apcerēs, rakstniecības apskatos, recenzijās nekad nevienam neuzbruka; gan noklusēja, kas viņai tāls. Kad sirdī sakrājās rūgtums par pārestībām, Mauriņa rakstīja romānus.
Viens no Mauriņas rakstura pamatvilcieniem ir lielas kultūras slāpes. Milzīgs viņas izlasīto grāmatu skaits no visu laiku un tautu dzejas darbiem.
Zentai Mauriņai bija ļoti dzelžaina griba un nesalaužama enerģija.
Kaut arī Zenta mauriņa nebija bagātākā, viņa to nenožēloja.

# data[].attributes.body
Vispirms viņas stiprā, dzelžaini stiprā griba, nesalaužamā enerģija. Ko viņa visu nav sasniegusi, kaut slima būdama, kaut sākumā cīnīdamās ar nabadzību, trūkumu: pārcelšanos no provinces uz Rīgu, augstskolas izglītību, doktores grādu, ārzemju ceļojumus, pazīšanos ar ievērojamiem sveštautu rakstniekiem un kritiķiem, popularitāti, jā, zināmu slavu Eiropas rakstniecībā, gan kā Dostojevska pētniece, gan citādi.
Zenta Mauriņa neļāva savas bērnības iegūtajai traumai būt šķērslim, lai dzīvē sasniegtu, ko izcilu un ievērojamu.
Z. Mauriņa nekad neteica „ mani veda ” vai „ mani nesa ”, bet gan vienmēr – „ eju ”, „ kāpj ”, „ klīstu ”, it kā pasauli apceļo vesels cilvēks.
Viņa nebija cilvēks, kas padosies un atmetīs kaut ko tikai tāpēc, ka viņu atraidīja. Viņa turpināja cīnīties un sevi pierādīja ne tikai Latvijai, bet arī pasaulei.
Jauna ļoti savdabīga, talantīga dzejniece, kas daudz stāstīja par savu mīlas prieku un kļūmēm.
Viens no Mauriņas rakstura pamatvilcieniem ir lielas kultūras slāpes.
Mauriņa savās literārajās apcerēs, rakstniecības apskatos, recenzijās, nekad nevienam neuzbruka, bet, gan noklusēja.
Z. Mauriņa ir izcila personība, kura Latvijas literatūru ienesa jaunā līmenī. Daudz konkurencējošākā ar pasaules līmeņa literatūru. Kad sirdī sakrājās rūgtums par pārestībām, viņa rakstīja romānus. Tāpēc tie tik ļoti ievelk uz pārdomām par dzīvi.
Zentas Mauriņas dzīvi vislabāk raksturo vārdi- Iedrīkstēties ir skaisti!

# data[].attributes.body
1.Zenta Mauriņa bija ļoti savdabīga, vienmēr centās pierādīt savas spējas kā rakstniece un stipra/ varoša sieviete, personība, cilvēks ar neparastu likteni, mūžu un sūtību. Mauriņai galvenokārt idalzēja izcilas un lielas personības no kurām iedvesmojusies rakstīt grāmatas.

2.Latviešu trimdas sabiedrībā Mauriņai bija par šauru, viņa meklēja ceļus uz lielākām tautām, sāka rakstīt vācu valodā, kļuva populāra Vācijā, Šveicē, Zviedrijā. Eiropiešiem viņa rādīja viņu pašu kultūras vērtības jaunā skatījumā, uzstājās kā Austrumu un Rietumu vienotāja, skaidrojot pēckara Rietumeiropai krievu kultūras nezūdošās vērtības, tad par Zentu Mauriņu varētu sacīt — viņa bija pirmā latviete, kas pa īstam bija iegājusi Eiropā un ievedusi Eiropā arī Latviju

3.Zenta Mauriņa skatījās uz lietām lielās kategorijās, arī uz latviešu tautu, kuru mīlēja, taču vērtēja kritiski. Viņa atzina, ka latvieši mēdzot sevi uzskatīt vai nu par izredzēto, vai par pazudušo tautu — trūkst veselīgas, līdzsvarotas, mazvērtības neiedragātas pašapziņas, trūkst iekšējās drošības, ir vai nu mazvērtības izjūta, vai lieluma mānija.

# data[].attributes.body
1 Mauriņas filozofisko un estētisko platformu veido dažādu skolu un virzienu atziņu sintēze, filolozifiskajā metodē dominē subjektīvs skatījums, brīva iztēle, intuīcija. Pievērsusies galvenokārt lielām, izcilām personībām, romantiski un eksistenciāli noskaņotiem autoriem, kuru garīgās pasaules daudzšķautņainību un bagātību parasti idealizē un heroizē.2.Mūža otrā puse ir ļoti atšķirīga, tajā ielaužas trimdas traģika, eksistenciālisma motīvi, sāpes un vientulība.3.Zenta Mauriņa skatījās uz lietām lielās kategorijās, arī uz latviešu tautu, kuru mīlēja, taču vērtēja kritiski. Viņa atzina, ka latvieši mēdzot sevi uzskatīt vai nu par izredzēto, vai par pazudušo tautu — trūkst veselīgas, līdzsvarotas, mazvērtības neiedragātas pašapziņas, trūkst iekšējās drošības, ir vai nu mazvērtības izjūta, vai lieluma mānija. To izraisot dzimtbūšanas sekas, ilgstoša dzīve zemē, kur krustojas lielo, spēcīgo kaimiņu intereses.

# data[].attributes.body
1. Zentai Mauriņai vienmēr ir bijis savs viedoklis un bija ļoti patstāvīga.
2. Mauriņa lielāko tiess ir pievērsusies izcilām personībām, kuras viņai palīdzēja idealizēt savas grāmatas.
3. Zentai, lai arī ir nebijia, ne no tiem bagātākajiem cilvēkiem, viņa to nenožēloja.

# data[].attributes.body
1. Mauriņas literāri kritiskajos rakstos galvenais objekts ir rakstnieka personība. Z. Mauriņa galvenokārt pievērsusies lielām, izcilām personībām, kuras viņa arī idealizēja.
2. Lai arī dzīvoja pastāvīgā naudas trūkumā, Zenta nežēlojās, kaut bieži vien pārtika tikai no rupjmaizes un tējas.
3. Savos spriedumos bija ļoti patstāvīga – Zentai vienmēr par visu bija savs viedoklis. Viņa bija orientēta uz visu jauno, nezināmo, neparasto un savādo.