# data[].attributes.headline
אין פרפרים בגטו

# data[].attributes.subject
אין פרפרים בגטו

# data[].attributes.attachment_link.title
אין פרפרים בגטו

# data[].attributes.headline
סיפורו של שמחה הולצברג

# data[].attributes.subject
סיפורו של שמחה הולצברג

# data[].attributes.body
ראו את הסרטון וענו על השאלות הבאות...:
מָהֵן הַתְּכוּנוֹת הַבּוֹלְטוֹת בְּיוֹתֵר אֵצֶל שִׂמְחָה?

אֵילוּ עֲרָכִים חֲשׁוּבִים מוֹבִילִים אוֹתוֹ?

כֵּיצַד תְּכוּנוֹת וַעֲרָכִים אֵלּוּ סִיְּעוּ לוֹ?

אִם הָיְתָה לָכֶם הִזְדַּמְּנוּת לִפְגֹּשׁ אֶת שִׂמְחָה כְּיֶלֶד,

מָה הֲיִיתֶם רוֹצִים לִשְׁאֹל אוֹתוֹ?

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורו של שמחה - סיפורו של ניצול השואה שמחה הולצברג

# data[].attributes.headline
מדוע לנפתלי קוראים נפתלי?

# data[].attributes.subject
מדוע לנפתלי קוראים נפתלי?

# data[].attributes.attachment_link.title
למה לנפתלי קוראים נפתלי (1)

# data[].attributes.headline
על קצות האצבעות - סיפורה של בלה דנן

# data[].attributes.subject
על קצות האצבעות - סיפורה של בלה דנן

# data[].attributes.body
הקשיבו לסיפור וספרו מה עשו האחריות לעזרתן זו של זו?

# data[].attributes.attachment_link.title
על קצות האצבעות - סיפורה של בלה דנן

# data[].attributes.headline
הסופרת איריס ארגמן מספרת על ה"דובי של פרד"

# data[].attributes.subject
הסופרת איריס ארגמן מספרת על ה"דובי של פרד"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מערכת שידורים לאומית

# data[].attributes.attachment_link.title
כיתות: א' העשרה - הדובי של פרד

# data[].attributes.headline
קראו את השיר "אין פרפרים פה בגטו" שכתב פאוול פרידמן . כתבו מה הצבע הפרפר ומדוע הוא האחרון בגטו....?

# data[].attributes.subject
קראו את השיר "אין פרפרים פה בגטו" שכתב פאוול פרידמן . כתבו מה הצבע הפרפר ומדוע הוא האחרון בגטו....?

# data[].attributes.attachment_link.title
ד. איזנברג אין פרפרים פה בגטו5

# data[].attributes.headline
זהו ציור שצייר ילד בגטו בעקבות השיר..ציירו פרפר משלכם בצבעים שתבחרו והעלו את הקובץ לכאן....

# data[].attributes.subject
זהו ציור שצייר ילד בגטו בעקבות השיר..ציירו פרפר משלכם בצבעים שתבחרו והעלו את הקובץ לכאן....

# data[].attributes.headline
שירי יום השואה ומקורם

# data[].attributes.subject
שירי יום השואה ומקורם

# data[].attributes.body
כתבו איזה שיר אתם אוהבים ומרגש אתכם מדוע?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
זיכרון הוא יכולתם של בני האדם לאסוף ולאחסן בתודעתם את הפיסות, הקרעים, החוויות והמילים שנאגרו מניסיון חייהם והעבר. חלק בלתי נפרד מהזיכרון הקולקטיבי שלנו כעם היהודי, הוא שואת יהודי אירופה. השואה, כאירוע טראומטי בהיסטוריה האנושית, השפיע על חייהם של מיליוני בני אדם, ומהווה נושא ליצירות אמנות רבות בכל התחומים: ספרות, קולנוע, תיאטרון, ציור, פיסול, שירה ומוזיקה. כולן ניסיונות לזכור, להזכיר ולהתמודד עם הנושא.
" יום השואה 2018 - לרשימת האירועים המלאה
"זוכרים על המסך: המלצות צפייה ליום השואה
"טלאי ורוד: סרטי השואה הלהט"ביים
"עצרת יום השואה בקיבוץ לוחמי הגטאות
"אנה פרנק בגובה העיניים: מספרים לילדים על השואה
שירים רבים נכתבו על השואה, לאו דווקא באזכור מפורש של השמדה ורצח. לצד שירי עידוד לפרטיזנים כמו "שיר הפרטיזנים היהודיים", או "העיירה בוערת", שהבליטו את הפאתוס והצניעו את הרגשות האישיים, נכתבו גם שירים שדיברו על ההתמודדות האישית עם הטראומה, כמו "אפר ואבק" ו"רקמה אנושית אחת". חלק מהשירים נכתבו על ידי אנשים שנרצחו בשואה, ורק לאחר מותם וגילוי כתביהם נעשה הקישור המצמרר לטרגדיה האנושית. הנה חלק מהסיפורים שמאחורי השירים.
"עמוד האש" - הכל עובר חביבי. מלים: אהוד מנור, לחן: שם-טוב לוי
"עמוד האש" היא אחת ההפקות הדוקומנטריות הגדולות ביותר שנעשו על ידי הערוץ הראשון, עם 19 פרקים שליוו את תולדות הציונות החל משנת 1896 ועד ההכרזה על הקמת מדינת ישראל ב-1948. העבודה על הסדרה נמשכה חמש שנים, כללה 1,700 קטעי וידאו מ-34 ארכיונים, מעל 200 ראיונות מצולמים ועלתה מעל למיליון דולר - סכום שבתחילת שנות ה-80' היה דמיוני כמעט. הסדרה זכתה ל-70% רייטינג (טוב, לא היו אז אלטרנטיבות לערוץ הראשון) והשאירה בעיקר שני חותמים עיקרים: הראשון היה קולו העמוק של יוסי בנאי שקריין את הסדרה, בזכות התעקשותו הרבה של יוצר הסדרה, יגאל לוסין (את הגרסה האנגלית לסדרה קריין איאן מק'קלן, הלא הוא גנדלף משר הטבעות). השני כמובן הוא נעימת הפתיחה, שהולחנה על ידי שם טוב לוי, ונחשבת לאחת מפסגות ההלחנה הישראלית. לאחר ש מתי כספי דחה את הבקשה להלחין את הפתיח, ביקש לוסין בפגישה ביתית עם לוי שילחין משהו על הפסנתר של בתו. באופן מפתיע, תוך זמן קצר הלחן היה גמור, משקף בתוכו משהו שבין ה"תקווה" לנעימת הסרט "אקסודוס". לוסין מספר שהלחן התאים לסדרה, ואת התווים הסופיים כתב לוי על קופסת סיגריות. מאוחר יותר נכתבו לנעימה גם מילים (אהוד מנור ז"ל) וניתנו לביצוע ללהקת הכל עובר חביבי.
המנון של תקווה. "עמוד האש": "התחנה הקטנה טרבלינקה" - יהודה פוליקר. מילים: ולדיסלב שלנגל, לחן: יהודה פוליקר
אי אפשר לספר על שואה ומוזיקה בלי להזכיר את האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר. התקליט יצא בשנת 1988, ועוסק בבני הדור השני לניצולי שואה ובסיפורים שליוו את חייהם לאחר מלחמת העולם השנייה. האלבום זכה להצלחה כה גדולה אולי דווקא בגלל שלא היו בו מילים כמו "שואה", "תקומה" או "ציונות", והפך ליצירה שהצליחה להפריד את ה"אני הלאומי" מ"האני האישי" באופן מרומז, אך שאינו לוקה בכפל משמעות. "התחנה הקטנה טרבלינקה" הוקלט במקור עבור התוכנית "אחרי המלחמה" ששודרה בגלי צה"ל ב-1986 והוקדשה כולה לדור השני לשואה. בעקבות התוכנית נולד פרץ היצירה של יעקב גלעד (מפיק האלבום) ופוליקר, שהביא בסופו של דבר לתקליט השלם. את השיר כתב ולדיסלב שלנגל, משורר יהודי פולני בגטו ורשה כסימן אזהרה על הצפוי לדרי הגטו במחנה טרבלינקה. שלנגל נספה בשנת 1943, כנראה במהלך המרד שפרץ בגטו. אמו של גלעד, הלנה בירנבאום, ניצולת שואה, תרגמה חלק משיריו שנמצאו בגטו לקובץ שיצא בשנת 1987, "אשר קראתי למתים: שירי גטו ורשה".
מסר לבאים. "התחנה הקטנה טרבלינקה": "בגרמניה לפני המלחמה" - שלמה ארצי. מילים ולחן: שלמה ארצי
בניגוד לפוליקר, שבביתו לא הסתירו את נושא השואה, שלמה ארצי סיפר בראיונות רבים שבבית הוריו נושא השואה היה טאבו, ולא הרבו לדבר עליו. וכך במהלך תקופת המעבר מהשואה ה"לאומית" לשואה ה"אישית" נולד השיר "בגרמניה לפני המלחמה" - שיר שמוקדש לאמו של ארצי ומספר על האושר והחום שהיו לפני המלחמה, ועל הבדידות וההסתגרות שאחריה. מעין רצון לחזור למקום שכבר לא קיים, עליו אמו הייתה מספרת ללא קושי, כשהתקופה שאחרי המלחמה הפכה מלאת שתיקה, צער ובלבול. השיר היה חלק ממופע משותף שהעלו ארצי ופוליקר ביום השואה בשנת 1988 ב קאמרי, וכלל רבים משירי "אפר ואבק" של פוליקר ו"חום יולי אוגוסט" של ארצי שיצאו באותה שנה. כבני דור שני לניצולים מצאו השניים שפה משותפת ונחמה הדדית במופע, ושולבו בו שיחות בין שני האמנים. למרבה הצער, המופע מעולם לא תועד.
מקום שאיננו. "בגרמניה לפני המלחמה": "הליכה לקיסריה" - נתנאלה. מילים: חנה סנש, לחן: דוד זהבי
כאחת ממקימות קיבוץ שדות ים, הליכה לקיסריה הייתה כנראה עבור חנה סנש מעשה שבשגרה, עד שנשלחה מעבר לקווי האויב לעזור בהצלת יהודי הונגריה. במרץ 1944 צנחה סנש בקרואטיה, הצטרפה לקבוצת פרטיזנים מקומית ושלושה חודשים מאוחר יותר נתפסה כאשר עברה את הגבול להונגריה. היא נידונה למוות והוצאה להורג בחודש נובמבר. "הליכה לקיסריה", או בשמו העממי "אלי אלי", הוא שיר קצר המונה סך הכל 14 מילים נטולות סימני פיסוק - מעין תפילה הנאמרת בנשימה אחת. לאחר שנמצא השיר, הוא ניתן להלחנה לדוד זהבי (יחד עם "אשרי הגפרור"), חבר הקיבוץ גם הוא. במכתב שכתב לאמה של סנש, קטרינה, סיפר זהבי ששני השירים הולחנו "בהינף קולמוס" וללא תיקונים. "אחד השירים היפים ביותר שכתבתי בימי חיי הוא השיר 'הליכה לקיסריה', ואודה על האמת כי בשעה שהלחנתי את השיר תוך כדי כתיבתו זלגו מעיניי דמעות" סיפר לאחר מכן.
שיר תפילה. "הליכה לקיסריה": "לכל איש יש שם" - חווה אלברשטיין. מילים: זלדה מישקובסקי, לחן: חנן יובל
זלדה נולדה באוקראינה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1926, ואף על פי שכתבה שירים רבים, קובץ שיריה הראשון יצא רק כשהייתה בת 53. למרות שלא חוותה את השואה על בשרה, היא חשה קירבה עזה לכל מה שקשור לנושא ואף כתבה על כך שירים רבים. זהו אחד השירים הידועים שלה, ומתוכו נלקח שמו של מפעל ההנצחה של "יד ושם", לתיעוד שמות הנספים בשואה. מטרתו של המפעל היא תיעוד אינדיבידואלי של שמות הנרצחים בשואה, ומאז שנת 1989 (ביוזמת חבר הכנסת דב שילנסקי ז"ל, ניצול שואה בעצמו) מתקיים ביום הזיכרון טקס ממלכתי, בשיתוף "יד ושם" ובעל שם זהה, בו מוקראים שמות כל הנספים המתועדים. השיר הוא חלק מאלבומה של חוה אלברשטיין, "כמו צמח בר" משנת 1975.
קשר חזק. "לכל איש יש שם":
" פונאר" - צילה דגן. מילים: שמריהו קצ'רגינסקי. לחן: אלכסנדר תמיר

פונאר הוא אתר מיוער, עשרה קילומטרים מדרום לוילנה שבליטא. בתחילת שנות ה-40' חפרו השלטונות הסובייטים בורות ענקיים למכלי דלק, אך לא הספיקו להתקין את המיכלים. הבורות נשארו, ובתקופת הכיבוש הנאצי הובלו אליהם יהודים, צוענים, נכים ומתנגדי משטר שהוצאו להורג ביריות. עד סוף שנת 1941 נרצחו במקום מעל 40 אלף יהודים. בניסיון לחפות על הרצח, החלו הנאצים להוציא את הגופות מהבורות ולשרוף אותן באוויר הפתוח. קבוצת האסירים שהייתה אחראית על המבצע (שכונה "מבצע 1005") הצליחה להימלט ולספר על הזוועה לעולם. את מעשי הרצח תיעד בשיר המשורר והעיתונאי הליטאי שמריהו קצ'רגינסקי, בשנת 1948. השיר נכתב ביידיש, משום התנגדותו של קצ'רגינסקי לציונות ולשפה העברית (הוא אף העדיף לעלות לארגנטינה, ולא לארץ ישראל). את הגרסה היידית ביצעה חווה אלברשטיין, ואת הביצוע בעברית של צילה דגן תרגם אברהם שלונסקי.
הנצחה ותיעוד. "פונאר": "החיים יפים" - אחינועם ניני. מילים: אחינועם ניני וגיל דור, לחן: ניקולה פיובאני
"החיים יפים" הוא סרט איטלקי בבימויו של רוברטו בניני שיצא ב-1997. מדובר בקומדיה טרגית שעוסקת בשואת יהודי איטליה כפי שהיא משתקפת בחיי משפחה אחת. בניני (שאביו שהה שנתיים במחנה ברגן-בלזן) השתתף בכתיבת התסריט, שיחק בתפקיד הראשי ואף קיבל אוסקר על תפקיד זה. נראה כי אחד הגורמים להצלחתו של הסרט (כמו גם לביקורות קשות מצד שני) היא העובדה שהסרט אינו עוסק בזוועות השואה, אלא מנסה לעקוב אחרי התמודדותה של משפחה אחת עם האבסורדים של התקופה. באוסקר נוסף זכה מלחין הפסקול לסרט, ניקולה פיובני, מלחין איטלקי שבאמתחתו יצירת מעל 130 פסי קול לסרטים שונים. בפסקול הסרט מופיע השיר כנעימה, ורק לאחר מכן נוספו המילים. בתחילה נכתבו מילות השיר באנגלית, תחת השם "Beautiful That Way", ורק מאוחר יותר נכתבו לו מילים גם בשפה העברית.
התמודדות עקיפה. "החיים יפים":

# data[].attributes.attachment_link.title
מ"עמוד האש" עד "החיים יפים": הסיפורים מאחורי שירי יום השואה

# data[].attributes.attachment_link.description
זיכרון הוא יכולתם של בני האדם לאסוף ולאחסן בתודעתם את הפיסות, הקרעים, החוויות והמילים שנאגרו מניסיון חייהם והעבר. חלק בלתי נפרד מהזיכרון הקולקטיבי שלנו כעם היהודי, הוא שואת יהודי אירופה. השואה, כאירוע טראומטי בהיסטוריה האנושית, השפיע על חייהם של מיליוני בני אדם, ומהווה נושא ליצירות אמנות רבות בכל התחומים: ספרות, קולנוע, תיאטרון, ציור, פיסול, שירה ומוזיקה.

# data[].attributes.body
קראו עוד על האנשים האלו ומדוע חשוב לזכור ולא לשכוח...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הכחשת השואה היא הטענה כי השואה לא אירעה, או כי לא הייתה בממדים המיוחסים לה על ידי ה היסטוריונים מהזרם המרכזי, או כי לא הייתה מכוונת ומאורגנת על ידי הממשלה ה נאצית ב גרמניה או כי לא הייתה מכוונת דווקא כלפי יהודים. להכחשת שואה מאפיינים של תאוריית קשר אנטישמית הטוענת ל שכתוב ההיסטוריה על ידי ארגונים רבי השפעה.

הכחשת השואה היא עבירה פלילית, שעונשה קנס ו מאסר, ב ישראל, ב צרפת, ב גרמניה, ב אוסטריה, ב ספרד וב בלגיה. בישראל אין לפרסם פרסומים המהווים הכחשת השואה (או מביעים אהדה לפשעי הנאצים), ועונשה של הפרת הוראה זו הוא חמש שנות מאסר, בהתאם ל חוק איסור הכחשת השואה, התשמ"ו-1986 . נכון לשנת 2019, מעולם לא הורשע אדם בעבירה על חוק זה בישראל.

יש המבדילים בין "הכחשת שואה קשה" שמבטלת את התרחשות השואה מכל וכל, לבין "הכחשת שואה רכה" שטוענת שהתרחשה שואה, אם כי לא בממדים המדוברים, או שאיננה תופעה ייחודית ודומה למעשי טבח ו רצח עם אחרים שנעשו לפניה. בנוסף להכחשת השואה בידי יחידים, היא ניכרת בעיקר בקרב קבוצות נאו נאציות וארגונים אנטישמיים, וכן בקרב גורמים מוסלמים ובמיוחד ה רדיקלים שבהם.

במחצית השנייה של המאה העשרים, לאחר מלחמת העולם השנייה ו השואה, היה נראה כי ההתקפות נגד ה יהדות דעכו. הרעיון, כי יש מידת צדק בכל אחד מהדתות וה פילוסופיות החילוניות בקרב מאמיניו, זכה לקבלה רחבה. היהודים חשבו כי הפכו לחופשיים מהצורך להגן על עצמם ואמונתם, אך לא כך היה הדבר. כיום רעיון הכחשת השואה זוכה לתפוצה רחבה, לא רק בקרב ה נאו-נאצים המבקשים להראות את קודמיהם באור חיובי יותר אלא גם בכתבים אקדמאים, שם הם מופיעים ב ביבליוגרפיה ובהערות שוליים. הטיעון המרכזי של מכחישי השואה הוא כי חשבונות אושוויץ מוגזמים, אם לא הומצאו. אחד מהטיעונים המרכזיים הם ש תאי הגזים לא היו מספיק גדולים על מנת שיהיו למספיק יעילים כדי להוציא להורג מספר כה גדול של אנשים, בפרק הזמן הקצר. טענה זו, יחד עם טענות אחרות, מבוססת כביכול על ראיות שניתן להסיק מעובדות. מכחישי השואה מכחישים ומערערים את שלוש הנקודות העיקריות של השואה: (1) רצח שישה המיליון. (2) תאי הגז. (3) כוונה.

עדויות מסוימות אחרונות מעידות על כך שמכחיש השואה הראשון היה אלכסנדר רטקליף הסקוטי. שהיה מנהיג הליגה הפרוטסטנטית הסקוטית ואחר כך הבריטית, שנבחר בשנת 1933 כחבר מועצת העיר גלאזגו כשקידם קמפיין אנטי-קתולי. במהלך שירותו פרסם בין השנים 1945 - 1946 במגזין "וואנגורד" כי השואה היא המצאה יהודית. ההצהרה הסתמכה על חוברת קודמת שהוציא תחת השם "האמת על היהודים", שם הוא טען כי בריטניה זקוקה לאדם כ היטלר לאור השליטה היהודית על הממשל הבריטי, וכי סרטי השואה הם הפקות שזויפו ב בתי הקולנוע היהודים.

אולם מכחישי השואה המשתמשים במונח זה עושים בו שימוש על מנת לכפור בהיסטוריה המקובלת של השואה, ומסרבים להתייחס אליה כאל אירוע היסטורי. זהו בעצם שכתוב ההיסטוריה באצטלה של רוויזיוניזם היסטורי.

הכחשת השואה היא שם כולל למגוון טענות שהמשותף להן היא גימוד ממדי השואה, הסרת אחריות ממבצעיה ואף טענות כי היהודים בדו אותה מלבם. טענות אלו כוללות בין השאר:

1. טענות של גימוד השואה, למשל:

1. המספר שישה מיליון יהודים שנספו הוא הגזמה פרועה.

2. הנאצים לא השתמשו בתאי גזים לרצח המוני של יהודים.

3. טריוויאליזציה של השואה - השוואת השואה עם אירועים שונים בהם נרצחו או נגרם מותם של אנשים רבים, תוך הצגת האירועים האלה כשווי ערך לשואה.

2. טענות שהראיות לגבי השואה אינן אמינות:

1. הסרטים שבהם מוצגות תוצאות ההשמדה שהוצגו לאחר המלחמה יוצרו במהלך המלחמה כתעמולה כנגד הנאצים על ידי בעלות הברית.

2. ההוכחות ההיסטוריות להתרחשות השואה מזויפות במכוון או נתונות לפרשנות שגויה.

3. מספר מכריע של אקדמאים והיסטוריונים מפחדים להודות כי השואה היא בדיה, מחשש שיאבדו את מקום עבודתם.

3. אמירות שהטענות לגבי קיום השואה משרתות אינטרסים של הטוענים אותן ואף הומצאו לשם כך, למשל:

1. קשר יהודי, אמריקני או בריטי גרם ליהודים להיראות כקורבנות על מנת ליצור דמוניזציה של העם הגרמני.

2. הטענות בדבר העוולות של הנאצים כלפי היהודים נוצרו מלכתחילה בידי ארצות הברית, על מנת לאפשר את הקמתה וקיומה של מדינת ישראל.

3. השואה היא זיוף ציוני שהמציאו הציונים על מנת להצדיק את הקמת מדינת ישראל ונישול הפלסטינים מזכויותיהם על כל שטחי פלסטין.

4. טענות שהשואה הייתה חלק מהצרות שנגרמו על ידי מלחמת העולם השנייה, למשל:

1. למרות העובדה שבוצעו פשעים, לא הייתה הנהגה מרכזית שהורתה על ביצועם, ולכן להנהגה הנאצית אין אחריות ליישום מדיניות זו כלפי היהודים.

2. לא הייתה הוראה ספציפית מאדולף היטלר או ממישהו אחר מצמרת המפלגה הנאצית להשמיד את היהודים, אף על פי שריכוז היהודים במחנות ריכוז והשימוש בהם בעבודות כפייה גרם בפועל למותם.

5. האשמת היהודים בלקיחת חלק בפשעים או בפרובוקציות שגרמו להן:

1. היהודים היוו אליטה במחנות ריכוז, וניהלו למעשה את המחנות, וכ"קאפוס" היו אחראים לרצח וביזה של אסירים אחרים.

2. השואה התרחשה באשמת היהודים או אף הסבה לעם היהודי רווח.

3. השואה הייתה תגובה מוצדקת או מוצדקת חלקית למעשים שביצעו היהודים.

4. ההאשמה שהציונים עמדו מאחרי השואה (או שיתפו פעולה עם הנאצים) על מנת לגרום ליהודים לברוח מאירופה לארץ ישראל, כדי להשתלט עליה ולנשל את הפלסטינים מאדמתם.

בכמה מקרים, בעוד שמספר ראיות מאלו המוצגות לתמיכה בהכחשת השואה הן אכן אמיתיות, יישומן של הראיות לתמיכה בטיעוני מכחישי השואה הוא חסר משמעות. לדוגמה, דו"ח לוכטר הראה כי בקירות תאי הגזים אין כיום שאריות של ציאניד. ברור שעובדה זו חסרת משמעות לאור העובדה כי מאז השואה ועד מדידותיו של לוכטר עברו חמישים שנה שבהן היו הקירות חשופים למזג האוויר.

במקרים אחרים משתמשים בעדויות על מנת להטעות במכוון. תמונה מפורסמת מראה דלת רעועה של תא גזים. לאור זאת טוענים מכחישי השואה כי תא שבו מותקנת דלת זו לא יכול היה לשמש להשמדה, מכיוון שהמושמדים היו יכולים לשבור את הדלת ולצאת החוצה. בדיעבד, התברר כי הדלת לא הייתה מותקנת בתא גזים ששימש להשמדה, אלא בתא ששימש לחיטוי.

רבים מטיעוני מכחישי השואה נגועים ב אנטישמיות. מבקרי מכחישי השואה הביאו מקרים רבים שמדגימים כיצד הפך סגנונם של מכחישי השואה מסגנון אקדמי נטול פניות לכאורה, להתנפלות אישית כנגד מעלה הביקורת, תוך שימוש במושגים (מעליבים לשיטתם) כ" ציוני" או "אוהב יהודים".

בניסיון לרדת לחקר המניעים של הכחשת השואה, בעת שהשואה היא תופעה היסטורית מתועדת ומצולמת שהתרחשה רק עשרות שנים מעטות קודם לכן, ומאות אלפי אנשים העידו עליה, עולים מניעים אחדים:

פרופ' דינה פורת טוענת כי בהכחשה יש ניסיון לטהר את המצפון האישי והקולקטיבי, לרחוץ בניקיון כפיים, ולהצדיק את חוסר המעש, למול מעשה נורא שכזה.

אף על פי שהפעילות להקמתה של מדינת ישראל החלה הרבה לפני השואה, כשהשואה האטה את הפעילות הציונית, אחד מהשימושים העיקרים בהכחשת השואה היא בהתנגדות לקיומה של מדינת ישראל; בטענה כי השואה הומצאה על ידי הקורבנות על מנת לזכות באמפתיה ולרמה מוסרית גבוה. אחד מהטיעונים היא שהשואה פרי מכונת הייצור של התעמולה היהודית-הציונית, על מנת למלא את מוחם של הגויים בעולם ברגשות אשם, כך שלא יביעו מחאה נגד שדידת הציונים את הפלסטינים ממולדתם באכזריות הכי גבוה.

המניע העיקרי בחוגי האסלאם הרדיקלי והפלסטינים בהכחשת שואה, הוא ניגוח פוליטי ודה-לגיטימציה של מדינת ישראל והציונות, שתקומתה וצידוק קיומה נכרכים לא אחת עם השואה.

אלן פינקלקראוט טוען כי לעיתים הגרסה הרכה של הכחשת שואה נובעת מ"קנאת שואה", כאשר השואה נתפסת כיום לסמל בה"א הידיעה של קורבניות, וישנה תחרות קורבנית של מיעוטים שנפגעו, לומר שהם נפגעו לא פחות מאשר היהודים.

יש גם הכחשת שואה ממניעים כלכליים מוצהרים - בני ארצות מזרח אירופיות החוששים מתביעות פיצויים של יהודים, תביעות המופנות כלפי מדינותיהם או כלפי משפחותיהם המחזיקות ברכוש יהודי שנגזל בתקופת השואה, מנסים להתכחש לקיום השואה במקומותיהם או להצדיק אותה. דוגמה בולטת לכך מהווים פאול גומה וחסידיו הרומניים הטוענים ששואת יהודי רומניה לא הייתה כל כך גדולה ומה שהיה, היה נקמה על פגיעות מוקדמות יותר שפגעו היהודים ברומנים.

פרופ' רוברט ויסטריך טוען כי ביסוד הכחשת השואה עומד הדימוי של היהודי ככל-יכול, (כפי שהוא נתפס ב פרוטוקולים של זקני ציון) וכמי שיכול לסחוף את כל העולם לשקר שהוא ייצר.

השואה הייתה מפעל מסיבי שנמשך שנים על פני כמעט כל יבשת אירופה (ומעט מחוצה לה), עם מבנה בקרה ושליטה משל עצמו. אף על פי שהנאצים ניסו להשמיד את העדויות על השואה כאשר ראו שתבוסתם בלתי נמנעת, הם השאירו מספר גדול של ארגזים עם מסמכים המתייחסים לשואה, שמשקלם הכולל הגיע עד כדי טונות רבות. לאור ההתמוטטות המהירה של הכוחות הנאציים בסוף המלחמה, ניסיונותיהם להשמיד את כל הראיות נועדו לכישלון.

כל אלו גורמים להיסטוריונים מהזרם המרכזי להסכים כי הכחשת השואה מנוגדת לעובדות ההיסטוריות.

טיעון נוסף, שמעלים מכחישי שואה רבים, לכך שתאי הגזים לא שימשו לכאורה לרצח יהודים הוא העדר משקע כחול פרוסי אופייני לגז ה ציקלון B על קירות תאי הגזים. גרמר רודולף (Germar Rudolf), מכחיש שואה גרמני ( כימאי בהשכלתו), טוען כי היעדר כחול פרוסי מקירות תאי הגזים ב טרבלינקה והימצאות החומר על קירות מבנים שבהם השתמשו ב מימן ציאנידי לצורכי חיטוי מוכיחים כי הקירות לא נחשפו לציאניד, כלומר שלא התבצעה השמדה בגז במבנים אלו.

עם זאת, מכחישי השואה עדיין מעלים את שאלת תאי הגזים, על אף עדויות מכריעות לקיומם ולשימושם לרצח.

ערך מורחב - ארנסט צינדל

ארנסט צינדל היה תושב קנדה, שהפעיל הוצאה לאור ביתית שנקראה "פרסומי סמיזדט" והפיצה ספרים המכחישים את השואה. ב- 1985 נעצר צינדל ונדון ל-15 חודשי מאסר על ידי בית משפט ב אונטריו בשל הפצת ידיעות כוזבות. פעילים למען חופש הדיבור בקנדה ביקשו לסייע לו, וב- 1992 הכריז בית המשפט העליון של קנדה כי החוק הנוגע להפצת "ידיעות כוזבות" הוא בלתי-חוקתי, וזיכה את צינדל. צינדל מפיץ כיום את דעותיו ברשת ה אינטרנט. ב- 26 בפברואר 2005 קבע בית המשפט הפדרלי בקנדה כי צינדל יגורש לארץ מולדתו גרמניה כיוון שדעותיו ה גזעניות מאיימות לא "רק על קנדה, אלא על הקהילה הבינלאומית כולה". צינדל נעצר כשהגיע לגרמניה בגין הפרה של חוקי המדינה נגד הכחשת שואה ונגד שנאה. ב- 8 בנובמבר 2005 החל משפטו של צינדל בגרמניה באשמת הסתה לשנאה והכחשת שואה, וב־ 15 בפברואר 2007 הוא הורשע ונדון לחמש שנות מאסר.

ליפשטדט ו"ספרי פינגווין" שכרו את עורך הדין אנטוני ג'וליוס ואת ההיסטוריון מ אוניברסיטת קיימברידג' ריצ'רד ג'. אוונס על מנת להציג את טיעוניהם. אוונס בילה שנתיים בבחינת עבודתו של אירווינג, והציג את הכשלים בעבודתו, לרבות העובדה שהשתמש כמקור במסמכים מזויפים ביודעין. השופט צ'ארלס גריי שוכנע על ידי עדויות אלו וכתב פסק דין ארוך שבו גינה את אירווינג, ואישר את האשמותיהם של ליפשטדט ואוונס, תוך שהוא מזכה את ליפשטדט מכל אשמה.

ב- 11 בנובמבר 2005 נעצר אירווינג ב אוסטריה, על-פי צו מעצר שהוצא כנגדו בשנת 1989 באשמת הכחשת השואה (עבירה שעונשה עד עשרים שנות מאסר). ב- 20 בפברואר 2006 נגזר דינו של אירווינג ל-3 שנות מאסר, משפטו של אירווינג, שהודה באשמה אך טען כי שינה את דעתו וכעת הוא משוכנע ברצח העם שביצעו הנאצים, הסתיים תוך יום אחד בלבד.

ברונו גולניש, סגנו של ז'אן-מרי לה פן בראשות מפלגת ה ימין הקיצוני הצרפתית, "החזית הלאומית", וראש הסיעה הימנית "זהות, ריבונות ומסורת" ב פרלמנט האירופי, פקפק במהלך מסיבת עיתונאים באוקטובר 2004, בשימוש שעשה המשטר הנאצי בתאי גזים להשמדת יהודים, ובמספרם של היהודים שנרצחו בעת מלחמת העולם השנייה.

הפרלמנט האירופי הסיר את חסינותו של גולניש, כדי לאפשר לרשויות החוק בצרפת להעמידו לדין. בית המשפט ב ליון שבמזרח צרפת, הרשיע אותו ב- 18 בינואר 2007, ב"הטלת ספק בפשעים נגד האנושות" ודן אותו לשלושה חודשי מאסר על תנאי, ל קנס של 5,000 אירו, ו פיצויים בגובה 55,000 אירו למתלוננים נגדו, הארגון "אס.או.אס ראסיזם", הנלחם בגילויי גזענות בצרפת.

ערך מורחב - ריצ'רד ויליאמסון

ויליאמסון הוא בישוף קתולי, שמרני קיצוני ולשעבר ראש אגודת הקדוש פיוס העשירי, שנוסדה כריאקציה להחלטות ועידת הוותיקן השנייה. ויליאמסון נמשח כבישוף ב- 1988 על ידי מרסל לפבר ללא סמכות ועקב כך נודה מן הכנסייה הקתולית על ידי ה אפיפיור יוחנן פאולוס השני. ויליאמסון מציג תזה השוללת את קיום השואה ותאי הגזים ואף פרס את משנתו ב- 2008 בראיון טלוויזיה ל תחנת טלוויזיה שוודית. למרות זאת החזיר אותו האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ב- 1 בינואר 2009, יחד עם שלושה מעמיתיו, לחיק הכנסייה. זמן קצר לאחר מכן חזר בו הוותיקן חלקית ודרש מהבישוף לחזור בו, האפיפיור אסר עליו לבצע טקסים אך לא שלל ממנו שנית את תארו כבישוף ולא נידה אותו.

ב- 2010 הורשע ויליאמסון בבית משפט גרמני, בינואר 2013 נדחו ערעוריו סופית.

ערך מורחב - פרניו טוג'מן

פרניו טוג'מן, הנשיא הראשון של קרואטיה העצמאית, פרסם בשנת 1989 (לפני בחירתו לנשיא) ספר אשר עורר פולמוס תחת הטענה שהוא מכיל טענות אנטישמיות והערות המגמדות את היקף השואה. הספר, "זוועות המלחמה או השממה של המציאות ההיסטורית" (Bespuća povijesne zbiljnosti), כולל עיון מחודש במלחמת-העולם השנייה. רוב רובו חסר כל סוג של חידוש, אך במספר נקודות מנסה טוג'מן לשנות את התפיסה הרווחת, לעיתים בנועם ולעיתים בגסות. טוג'מן מנסה למזער את חלקם של הקרואטים ברצח-העם שבוצע בקרואטיה נגד יהודים, צוענים וסרבים. הוא מנסה אף למזער את ממדי רצח-העם עצמו, ולהציג אותו כטבח ותו לא. לעומת זאת, הוא מעלה על נס את "השואה הקרואטית" שביצעו הפרטיזנים של טיטו בקרואטים ומנסה לתת לגיטימיות לקיומה של המדינה העצמאית של קרואטיה, שהייתה ממשלת בובות בשליטה נאצית בהנהגת מפלגת אוסטאשה. טוג'מן הכריז כי הוא אינו מאמין ש"5-6 מיליון" יהודים נספו במלחמת-העולם השנייה, ובכמה מקומות הזכיר את המספרים 4 מיליון וכן 900,000 (ניו-יורק טיימס, 22 באפריל 1993). יתרה מזאת, טוג'מן טוען כי היהודים למעשה מילאו חלק בניהול מחנות ריכוז. כך, למשל, הוא מביא לראייה את עדותו של ניצול מניצולי מחנה יאסנובאץ, אנטה ציליגה וווייסלאב פרניאטוביץ', ולמד ממנו לאמור כי היהודים היו קרתניים ואנוכיים, ובזזו את רכוש האסירים הלא-יהודים : "היהודים החזיקו בידם את השלטון במחנה עד 1944"(טוג'מן, עמ' 316).

ב מדינות ערב ספרות הכחשת השואה היא פופולרית. מדינות כ ערב הסעודית, איחוד האמירויות, לבנון ואפילו מצרים שימשו גם כמקומות לעריכת כנסי הכחשת שואה גדולים, עקב התמיכה בפעילות זו על ידי השלטונות. בכנסים אלה משתתפים מכחישי שואה ערבים, אירופאים ואמריקנים כאחד. באוגוסט 2002 ארגן תת-גוף של הליגה הערבית סימפוזיון הכחשת שואה ב אבו דאבי. בדצמבר 2006 ארגנה מחלקת המחקר והחינוך של משרד החוץ האיראני (IPIS) כנס המכונה "הכנס לבחינה מחדש של השואה: מבט מקיף". על פי פרסומי מחלקת המחקר האיראנית, הכנס נועד לדון ב"נושאים חיוניים המשפיעים על איראן כיום". מארגני הכנס טענו כי הדיונים היו אובייקטיביים ונקיים מלחצים מערביים ומאיסורים בינלאומיים נגד הכחשת השואה (החקיקה באוסטריה, בגרמניה ובצרפת, הקובעת עונשי מאסר למכחישי השואה), על מנת לאפשר טווח רחב יותר של מחקר בנושא. בין הנושאים שנדונו היו "נאציזם וציונות: שיתוף פעולה או עוינות?" "תאי הגזים: אישור או הכחשה?" "חופש הביטוי ועמדתם של מכחישי השואה במערב", בחינה מחדש של "החוקים העכשוויים נגד מכחישי שואה", "שואה: תקשורת ותעמולה במערב". המארגנים הציגו את השואה לא כאירוע היסטורי אלא כ"אחד מכלי התעמולה החשובים ביותר בהם נעשה שימוש על מנת להצדיק באופן פוליטי את התמיכה בעם היהודי במאה ה-20".

"נראה כי האינטרס של התנועה הציונית לנפח את מספר הנרצחים במלחמה נועד [להבטיח] הישגים גדולים. הדבר גרם לה לאשר את המספר, לקבע אותו בדעת הקהל העולמית ובכך לעורר יותר ייסורי מצפון ויותר אהדה כלפי הציונות באופן כללי. מלומדים רבים התווכחו בשאלת המספר שישה מיליון והגיעו למסקנות מביכות לפיהן כלל הקורבנות היהודים מסתכם במאות אלפים".

ההערכה הנמוכה מיוחסת להיסטוריון ראול הילברג. בתזה מופיעה גם הערה המכירה בשואה כפשע נגד האנושות:

"העלאת הדיון בנוגע למספר היהודים [שנרצחו] אינה מפחיתה בשום אופן מחומרת הפשע שבוצע כלפיהם, שהרי רצח - ולו של אדם אחד - הוא פשע שהעולם התרבותי אינו יכול לקבל והאנושות אינה יכולה להכיר בו." בראיונות לעיתונות בשנים מאוחרות יותר הסתייג עבאס מהתואר "מכחיש שואה".

"מה שכביכול נקרא שואה [...] הוא סיפור מומצא ללא ביסוס ... ההמצאות של האשליות הגדולות הללו על פשע לכאורה שמעולם לא קרה, [...] חושף בבירור את הפנים הגזעניות של הציונים, שמאמינים בעליונות הגזע היהודי על שאר האומות."

כמו כן, מונע חמאס מ אונר"א ללמד על השואה בבתי הספר של הארגון ב רצועת עזה. גם ועדות ההתנגדות העממיות מתנגדות ללימודי השואה ואף פרסמו אזהרה לאונר"א לבל ילמדו את נושא השואה, אותה הגדירו "סיפור ציוני שקרי".

בדצמבר 2005 התראיין נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד לרשת הטלוויזיה האיראנית בערבית " אל-עאלם", במהלך ועידת המדינות המוסלמיות ב מכה, ואמר:

"כמה מדינות אירופיות מתעקשות על כך שבמהלך מלחמת העולם השנייה שרף היטלר מיליוני יהודים, וכלא אותם במחנות ריכוז. כל היסטוריון, עיתונאי או מדען המטיל בכך ספק נלקח לכלא או סובל מגינוי. למרות זאת אנו לא מקבלים טענה זו. אם נניח כי הטענה נכונה, אם האירופים כנים, הם צריכים לתת כמה מחוזות באירופה, כמו בגרמניה באוסטריה או בארצות אחרות לציונים, והציונים יכולים להקים את מדינתם באירופה. הציעו להם חלק מאירופה ואנו נתמוך בכך".

על דבריו של אחמדינז'אד הגיבו בחריפות גורמים ב ישראל, ב ארצות הברית, ב אירופה וב רוסיה, וכן המזכיר הכללי של האומות המאוחדות קופי אנאן. למרות הגינויים, חזר אחמדינז'אד על דבריו שהשואה היא " מיתוס" שהמציאו ה"ציונים" כדי "להשתלט על פלסטין". ב- 11 בדצמבר 2006 נפתחה באיראן ועידה לבחינת השואה כאירוע היסטורי, "ללא המגבלות שהוטלו על חוקרים באירופה". בתגובה העלה אתר יד ושם מידע על השואה ב פרסית.

בקרב אישי הציבור ואינטלקטואלים ערבים היו כאלה שהביעו התנגדות להכחשת השואה, בהם אחמד טיבי, מוחמד ברכה, מחמוד דרוויש, סמיח אל קאסם, אליאס ח'ורי, אדוארד סעיד, אליאס סנבר ואחרים. ב-23 בינואר 2020 מזכ"ל הארגון ליגת העולם המוסלמי מוחמד אל-עיסא ביקר באושוויץ וקיים שם תפילה, כאות להתנגדות להכחשת השואה.

בתחילת 2018 העביר הפרלמנט הפולני חוק האוסר על הטלת אחריות על פולין לפשעי השואה שנעשו על אדמתה, כגון איסור על הביטוי "מחנות השמדה פולניים". החוק ספג ביקורת חריפה ביותר, במיוחד ב ישראל ובקרב ניצולי השואה. רבים ראו בו סוג של הכחשת שואה ו רוויזיוניזם היסטורי המתעלם מהפשעים וה פוגרומים שביצעו פולנים במהלך השואה ואחריה. ממשלת ישראל הפעילה לחץ רב על פולין במטרה למנוע את חקיקת החוק, ואחרי שחוקק - לבטלו או לשנותו.

ישראל, אוסטריה, צ'כיה, צרפת, גרמניה, ספרד ו בלגיה חוקקו חוקים האוסרים על הכחשת השואה. ב איטליה נמצא חוק דומה בשלבי אשרור. האיחוד האירופי פועל לדרבן את מדינות הגוש הכחול לחוקק חוקים דומים. תגובתם של מכחישי השואה לכך היא כי הדבר מגביל את חופש הביטוי שלהם, וכי זו אך הוכחה לכוחם של היהודים השולטים בממשלות וב תקשורת.

הציבור הרחב ב ארצות המערב מתייחס למכחישי השואה המערביים כאל נאו-נאצים, וסבור שהמניע העיקרי לטענותיהם הוא ה אנטישמיות. כתוצאה מכך, הם זוכים לרוב ליחס של תיעוב, בוז וסלידה. כלי התקשורת וגופי המחקר הרציניים מתייחסים אל טענותיהם כאל שקרים, ונמנעים ממתן ביטוי לדעותיהם של מכחישי השואה. על אף שהכחשות שואה מצד מהגרים מוסלמים זוכות לגינוי פורמלי, היחס אליהם הוא סלחני יותר וחוקי האיסור על הכחשת שואה כמעט שלא נאכפים עליהם (לדוגמה: רשויות החוק בצרפת אינן פועלות כדי למנוע הפצת עותקים של הפרוטוקולים של זקני ציון וספרות הכחשת שואה ב ערבית).

אלן פינקלקראוט, עתידה של הכחשה, בית ראובן מס

פרופ' אלחנן יקירה, פוסט ציונות - פוסט שואה, הוצאת עם עובד, 2006

אסתר ובמן ומאיר ליטבק, מאמפתיה להכחשה, תגובות לשואה בעולם הערבי, הוצאת מאגנס, יד ושם, ירושלים 2015

חוק איסור הכחשת השואה, תשמ"ו-1986, באתר ויקיטקסט

הכחשת השואה באתר יד ושם

הפרוטוקולים של הרוויזיוניסטים(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019), לוראן כהן על היסודות הפילוסופיים של הכחשת השואה, באתר כתבים

אלן פינקלקראוט, בעקבות הקורבנות האמיתיים - חרפתו של העם הארור(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019) על הכחשת שואה ועל אנטי-ציונות, באתר כתבים

קריקטורות בנושא הכחשת שואה(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019)

DISTORTION, NEGATIONISM, AND MINIMALIZATION OF THE HOLOCAUST IN POSTWAR ROMANIA באנגלית

לאה גולדשטיין ודבורה ברמן, "מהכחשת השואה להכשרת רצח עם", יד ושם ירושלים 44 (ינואר 2007), עמ' 2. מהדורה מקוונת באתר יד ושם.

ד"ר נפתלי אילתי, ‏"הרוויזיוניזם ההיסטורי והכחשת השואה", באתר "דעת"

רשימת מאמרים על הכחשת השואה באתר רמב"י

בועז מושקוביץ, על מכחישי השואה(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019), באתר קיוונים

הכחשת השואה, סילוף וזילות השואה, הערצת היטלר והנאציזם, אתר מבט לתקשורת פלסטינית

"על הכחשת השואה - התפתחות, מניעים, התמודדות ונטילת אחריות", חלק 1(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019) ו חלק 2(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019) באתר נוער

אפרים קיי, "כיצד מתמודדים עם תופעת הכחשת השואה?" - הרצאה מצולמת, בתוך פרספקטיבות היסטוריות - סדרת שיחות וידאו בנושאי השואה עם היסטוריונים ומומחים שונים, באתר יד ושם

רוברט רוזט (רוברט רוזט בוויקינתונים), כאשר הכחשת שואה היא קריאה לאלימות, באתר יד ושם

נפתלי רוטנברג, מכחישי שואה גם אצלנו 11 באפריל 2010

דינה פורת, יומנה של אנה פרנק והכחשת השואה - מאמר באתר יד ושם

מרזוק אלחלבי, השיח הערבי-פלסטיני על השואה: נקודות אור וצל, באתר הפורום לחשיבה אזורית, 19 באפריל 2015

דינה פורת, ‏הכחשת השואה ודמות היהודי בעשורים האחרונים, הרצאה בסדרת ההרצאות "בכור המהפכה", 8 ביוני 2015

נתניהו: רעיון השמדת היהודים היה של המופתי של ירושלים ולא של היטלר, הארץ, 21/10/2015

יובל מלחי, פרק 187: הכחשת השואב בבחריין, באתר "קטעים בהיסטוריה", 22 באפריל 2017

# data[].attributes.attachment_link.description
הכחשת השואה היא הטענה כי השואה לא אירעה, או כי לא הייתה בממדים המיוחסים לה על ידי ה היסטוריונים מהזרם המרכזי, או כי לא הייתה מכוונת ומאורגנת על ידי הממשלה ה נאצית ב גרמניה או כי לא הייתה מכוונת דווקא כלפי יהודים. להכחשת שואה מאפיינים של תאוריית קשר אנטישמית הטוענת ל שכתוב ההיסטוריה על ידי ארגונים רבי השפעה.

# data[].attributes.headline
בשבילי הזכרון - תומי

# data[].attributes.subject
בשבילי הזכרון - תומי

# data[].attributes.body
מה את.ה יכול.ה לספר על הילד תומי? על מה הוא מסתכל? מה הוא רוצה? את.ה לפעמים מרגיש.ה כמוהו?
https://education.yadvashem.org/alef-bet/tommy.asp

# data[].attributes.headline
ילד בשואה - מה מיוחד בהתנהגות ולבוש הילד? איך את.ה חושב.ת שהוא מרגיש?

# data[].attributes.subject
ילד בשואה - מה מיוחד בהתנהגות ולבוש הילד? איך את.ה חושב.ת שהוא מרגיש?

# data[].attributes.headline
תמיד ב "יום השואה" אני מרגיש.ה/חושב.ת/נזכר.ת ב........

# data[].attributes.subject
תמיד ב "יום השואה" אני מרגיש.ה/חושב.ת/נזכר.ת ב........

# data[].attributes.headline
"כניצולת שואה אני מרגישה כאילו אני שוב במחנה הריכוז"..זני רונשטיין בת 85 קראו את הכתבה ומה תרצו לומר לה..כתבו לה מכתב עידוד

# data[].attributes.subject
"כניצולת שואה אני מרגישה כאילו אני שוב במחנה הריכוז"..זני רונשטיין בת 85 קראו את הכתבה ומה תרצו לומר לה..כתבו לה מכתב עידוד

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
זני רוזנשטיין

# data[].attributes.attachment_link.title
"כניצולת שואה אני מרגישה כאילו אני שוב במחנה הריכוז"

# data[].attributes.attachment_link.description
″בוקר מאוד עצוב עבורי כי כיום, בגיל 85, ועם בעיות רבות והרבה דברים שתכננתי לעשות - הכל ירד לטמיון. אני

# data[].attributes.headline
הקשיבו לשיר...על מה שרה הילדה?

# data[].attributes.subject
הקשיבו לשיר...על מה שרה הילדה?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אלי ניסמן מיוזיק

# data[].attributes.attachment_link.title
בואי אמא - נועם לנין  מתוך פסטיבל ילד פלא 2014

# data[].attributes.headline
אורי אורלב...סופר ומשורר מתאר כיצד הכתיבה עזרה לו....קרא.י וכתב.י האם גם לכם הכתיבה עוזרת? מתי וכיצד?

# data[].attributes.subject
אורי אורלב...סופר ומשורר מתאר כיצד הכתיבה עזרה לו....קרא.י וכתב.י האם גם לכם הכתיבה עוזרת? מתי וכיצד?

# data[].attributes.body
"אינני יודע אם הכתיבה עוזרת לי להתגבר על העבר. אני יודע רק שאני לא יכול לדבר, לספר ולחשוב על מה שקרה כאדם מבוגר. או במילים אחרות: כאשר אני נזכר, אני נעשה שוב הילד שהייתי, והכול חוזר ומופיע לנגד עיני כמובן מאליו. האיש שאני היום מוכרח להתהלך בזהירות עם הזיכרונות האלה כי הם יכולים להיות מסוכנים מאוד. זה כאילו אני הולך על פני אגם קפוא, וכל הזמן נשמר שלא לדרוך יותר מדי חזק. זאת אומרת שלא לדבר או לחשוב על מה שקרה בעיני המבוגר שאני עכשיו. זה עלול להיות כמו קפיצה על קרח דק. הקרח עלול להישבר ואז אשקע לתהום. ואני יודע שאולי לעולם לא אוכל לחזור"

# data[].attributes.headline
אברהם טל "משהו ממך.."

# data[].attributes.subject
אברהם טל "משהו ממך.."

# data[].attributes.body
הקשיבו לשיר....האם אתם מכירים שירי זכרון נוספים?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אברהם טל הערוץ הרשמי

# data[].attributes.attachment_link.title
אברהם טל - רקמה אנושית - טקס יום השואה הממלכתי ביד ושם 2015

# data[].attributes.headline
קישקשתא ליום השואה

# data[].attributes.subject
קישקשתא ליום השואה

# data[].attributes.body
מה קישקשא מספר על סבתא שלו?מדוע מדליקים נר ? האם יש זכרון במשפחתכם שקשור לשואה?

# data[].attributes.attachment_link.title
קישקשתא ליום השואה

# data[].attributes.headline
בחר/י שם לתמונה כיצד לדעתכם היא קשורה ליום השואה? 

# data[].attributes.subject
בחר/י שם לתמונה כיצד לדעתכם היא קשורה ליום השואה? 

# data[].attributes.headline
כניסה לאתר "יד ושם" לבחירת נספה בשואה לזכרון אישי

# data[].attributes.subject
כניסה לאתר "יד ושם" לבחירת נספה בשואה לזכרון אישי

# data[].attributes.attachment_link.description
The IRemember Wall is a unique and meaningful opportunity for the public to participate in an online commemorative activity to mark International Holocaust Remembrance Day. By joining our IRemember Wall, your Facebook profile has been randomly linked to the name of a Holocaust victim from Yad Vashem's Central Database of Shoah Victims' Names and appears together on the wall.