# data[].attributes.body
Це багаторічна трав'яна рослина 1.5–20 см заввишки, густо залистнена, утворює щільну подушку. Листки дрібні, 5–7 мм завдовжки, шорсткі, вгору загнуті, закінчуються гострою щетинкою; вії по краях листків прямі та довгі. Стебло зазвичай одноквіткове. Віночок у 2–3 рази довший за чашки. Пелюстки жовтувато-білі, при основі жовті, з червоними крапочками. Плід грушоподібний. Насіння 0.5–0.7 × 0.2–0.4 мм.В Україні вид росте на скелях в альпійському поясі — у Карпатах (гори Піп Іван Чорногорський, Петрос)

# data[].attributes.headline
Зозульки травневі

# data[].attributes.subject
Зозульки травневі

# data[].attributes.body
Скандинавія, Атлантична та Середня Європа, Середземномор’я. В Україні — Карпати, Передкарпаття, лісова, лісостепова і степова (дуже рідко) зони, Південь макросхил Гірського Криму.

Умови місцезростання. Зростає у соснових та смерекових лісах, на вологих узліссях, серед чагарників, на мохових болотах, вологих луках, лісових галявинах та схилах.

У Карпатах росте на кислих бідних, іноді помірно багатих ґрунтах, в рівнинних районах переважно на луках. Мезогігрофіт.Зростає у соснових та смерекових лісах, на вологих узліссях, серед чагарників, на мохових болотах, вологих луках, лісових галявинах та схилах.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Зозульки травневі

# data[].attributes.headline
Дзвони карпатські

# data[].attributes.subject
Дзвони карпатські

# data[].attributes.body
Багаторічна трава 50–150 см заввишки. Стебло голе або верхня частина рідко волосата, синьо-сіра. Листки чередуються, черешкові. Листові пластинки такі ж ушир як і в довжину, з лапчастим жилкуванням від безволосих до рідко волосатих; основа серцеподібна, 3–5-лопатеві, лопаті широкі, конічні, подвійно лопате-зубчаті[3].

Суцвіття — розгалужена або нерозгалужена, досить нещільна китиця. Квіти зигомоморфні (мають лише одну площину симетрії), звичайно блакитні (є кілька різнобарвних різновидів у вирощуванні), 15–30 мм упоперек. Чашолистків 5, пелюсткоподібні. Пелюстків 4, з них 2 нектароносні, 2 рудиментарні, темно-блакитні. Тичинок 8. Маточок 2. Плоди — 14–20 мм завдовжки листянки, з яких 3 об'єднані

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Дзвони карпатські

# data[].attributes.headline
Цар-зілля високе

# data[].attributes.subject
Цар-зілля високе

# data[].attributes.body
Багаторічна трава 50–150 см заввишки. Стебло голе або верхня частина рідко волосата, синьо-сіра. Листки чередуються, черешкові. Листові пластинки такі ж ушир як і в довжину, з лапчастим жилкуванням від безволосих до рідко волосатих; основа серцеподібна, 3–5-лопатеві, лопаті широкі, конічні, подвійно лопате-зубчаті[3].

Суцвіття — розгалужена або нерозгалужена, досить нещільна китиця. Квіти зигомоморфні (мають лише одну площину симетрії), звичайно блакитні (є кілька різнобарвних різновидів у вирощуванні), 15–30 мм упоперек. Чашолистків 5, пелюсткоподібні. Пелюстків 4, з них 2 нектароносні, 2 рудиментарні, темно-блакитні. Тичинок 8. Маточок 2. Плоди — 14–20 мм завдовжки листянки, з яких 3 об'єднані

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Цар-зілля високе

# data[].attributes.body
Сон широколистий цвіте до розпускання листків. Як тільки розтане сніг, з товстого чорного кореневища починають відростати невисокі квітконосні стебла з поодинокими квітками на верхівці. Квітки надійно вкриті від весняних заморозків пухнастими листочками. Цвіте ця багаторічна світлолюбна рослина у квітні — травні, запилюється комахами. Після запилення квітки перетворюються у своєрідні пухнасті кульки, що складаються з багатьох сім'янок, які мають довгі пірчасті стовпчики. Листки з'являються після відцвітання рослини. Вони довгочерешкові, пальчасторозсічені, зібрані біля стебла у прикореневу розетку.

# data[].attributes.headline
гірська квітка едельвейс 

# data[].attributes.subject
гірська квітка едельвейс 

# data[].attributes.body
едельвейс (Leontopodium) — рід родини складноцвітих.

Багаторічні трав'янисті рослини, густо вкриті білими волосками (білоповстисті). В Україні, у Карпатах (хребет Свидовець — г. Піп Іван Чорногорський, г. Близниця), трапляється білотка альпійська (Leontopodium alpinum), поширена також в Альпах на висоті 1700–2300 м над рівнем моря. Її кошики зібрані в щитоподібну головку, оточені горизонтально відлеглими (у вигляді зірки) листками, нижні листки лопатоподібні, в розетці; стебла поодинокі, прості. Росте на вапнякових схилах. В Сибіру зустрічається дуже близька до білотки альпійської білотка сибірська (Leontopodium sibiricum), а в Гімалаях — білотка гімалайська (Leontopodium himalaicum). Білотку вирощують як декоративну рослину.