# data[].attributes.headline
Абак і початки обчислень

# data[].attributes.subject
Абак і початки обчислень

# data[].attributes.body
Абак — один із перших інструментів для обчислень, використаний ще у Вавилоні близько 2300 р. до н.е. Він символізує перші кроки людства у розвитку інформаційних технологій.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Реконструкция римского абака

Китайский абак суаньпань

Ранняя фотография Саламинской таблички, 1899 год. Оригинал сделан из мрамора и хранится в Национальном музее эпиграфики в Афинах.

Китайский абак суаньпань (число, представленное на картинке, - 6 302 715 408)

Абак начала XX века, используемый в датской начальной школе.

Два бинарных абака, построенных доктором Робертом К. Гудом-младшим из двух китайских абаков.

Аба́к ( др.-греч. , , лат. abacus) - семейство счётных досок, применявшихся для арифметических вычислений в древних культурах - Древней Греции, Древнем Риме и Древнем Китае и ряде других. Время и место появление абака неизвестно. Пользователь абака называется абакистом.

Общие принципы инструментов типа абака - разделение линиями на полосы, осуществление счёта с помощью размещённых на полосах камней или других подобных предметов. Камешек для греческого абака назывался псифос; от этого слова было произведено название для счёта - псифофория, "раскладывание камешков" (например, заглавие книги об индийской арифметике Максима Плануда, умершего в 1310 году - " Псифофория индийцев"). Среди применяющихся в современности вариантов абака - русские счёты и японский соробан.

Хотя сегодня многие используют калькуляторы и компьютеры вместо счетов, в некоторых странах они всё ещё широко распространены. Продавцы, торговцы и служащие в некоторых частях Восточной Европы, России, Китая и Африки используют в своей работе счёты; они всё ещё используются для обучения арифметике детей.

Латинское слово abacus произошло от греческого ἄβαξ ( абакс), что означает что-то без основы и неправильно, либо кусочек прямоугольной доски или планка. В качестве альтернативы, без ссылки на древние тексты по этимологии, было высказано предположение, что это означает "квадратная табличка, усыпанная пылью", или "доска для рисования, покрытая пылью (для использования в математике)" (точная форма латыни, возможно, отражает родительную форму греческого слова, ἄβακoς абакос). Принимая во внимание, что "табличка, усыпанная пылью" популярна, есть те, которые не доверяют этому предположению вообще и фактически утверждают, что это не доказано. Сам греческий ἄβαξ, вероятно, является заимствованием из северо-западного семитского языка, возможно, финикийского, и ассоциируется с еврейским словом bābāq (אבק) или "пыль" (в пост-библейском смысле означает "песок, используемый в качестве поверхности для письма").

Впервые абак появился, вероятно, в Древнем Вавилоне в III тысячелетии до н. э. Первоначально представлял собой доску, разграфлённую на полосы или со сделанными углублениями. Счётные метки (камешки, косточки) передвигались по линиям или углублениям. В V в. до н. э. в Египте вместо линий и углублений стали использовать палочки и проволоку с нанизанными камешками.

Абаком пользовались и народы Индии. Арабы знакомились с абаком у подчинённых ими народов. В заглавиях многих арабских руководств по арифметике фигурируют слова от корня " пыль ".

У восточных арабов, как и у индийцев, абак был скоро вытеснен индийской нумерацией, но он крепко держался у западных арабов, захвативших в конце VIII века и Испанию. В X веке здесь познакомился со счётом на абаке французский монах Герберт Аврилакский, написавший об этом книгу ( 980- 982) и пропагандировавший сам и через своих учеников употребление абака. Вместо камешков при счёте на абаке употреблялись и жетоны с начертанными на них числовыми знаками, или римскими цифрами, или особыми числовыми знаками - апексами. Апексы Герберта по форме близки к цифрам гобар западных арабов. Апексы Герберта и его 27-колонный абак, предмет удивления его современников (воспроизведены в реставрированном виде по различным рукописям профессором Н. М. Бубновым, профессором истории Киевского университета, начало XX века). Усилиями многочисленных учеников и последователей Герберта и благодаря его влиянию как папы римского ( Сильвестра II, 999- 1003) абак получил широкое распространение в Европе. Следы этого распространения удержались, между прочим, в различных языках. Английский глагол to checker, или chequer, означает графить - словом от этого же корня называется клетчатая материя, the cheque, или check - банковый чек, exchequer - казначейство. Последний термин происходит от того, что в банке расчёты велись на абаке, основа которого заключалась в разграфлённой доске. Английское государственное казначейство до последнего времени называлось Палатой шахматной доски - по клетчатому сукну, которым был покрыт стол заседаний. Клетчатая скатерть служила абаком при вычислениях. Возникшая в XII веке Палата шахматной доски была верховным финансовым управлением и высшим судом по финансовым вопросам до 1873 года.

В Европе абак применялся до XVIII века. В Средние века сторонники производства арифметических вычислений исключительно при помощи абака - абацисты - в течение нескольких столетий вели ожесточённую борьбу с алгоритмиками - приверженцами возникших тогда методов алгоритмизации арифметических действий.

Ацтекские счёты возникли приблизительно в X веке и изготавливались из зёрен кукурузы, нанизанных на струны, установленные в деревянной раме.

В Империи инков применялось счётное устройство юпана (в паре с кипу), имевшая разновидности: арифметическая юпана, геоюпана и др. В юпане, по-видимому, использовалась фибоначчиева система счисления.

В странах Востока распространены китайский аналог абака - суаньпань и японский - соробан. Конструкции принципиально аналогичны, используют десятичную систему счисления, хотя японский вариант несколько экономичнее (в китайском, как и в русских счётах, используются "лишние" с точки зрения математики косточки). Для китайского и японского абака существует скрупулёзно разработанный набор алгоритмов, позволяющих механически (то есть не занимаясь дополнительными вычислениями в уме или на бумаге) выполнять все четыре арифметических действия и даже извлекать квадратные и кубические корни.

Японский соробан по сей день активно применяется, несмотря на повсеместное распространение электронных калькуляторов. В Японии использование соробана является элементом школьной программы обучения счёту в младших классах. Также в Японии и странах, имеющих значительную японскую диаспору, счёт на соробане популярен как вид развлечения или своеобразный спорт.

Десятичный абак, или русские счёты, в которых используется десятичная система счисления и возможность оперировать четвертями, десятыми и сотыми дробными долями появились в России на рубеже XV - XVI веков и активно применялись в торговле вплоть до последнего десятилетия XX века. От классического абака счёты отличаются увеличением разрядности каждого числового ряда и конструкцией. Ещё одна характерная особенность русских счёт - специально выделенный разряд для счёта в четвертях. С момента своего возникновения счёты практически не изменились.

С появлением дешёвых электронных калькуляторов счёты практически полностью вышли из употребления. Ещё раньше, в начале 1980-х годов, обучение пользованию счётами было исключено в СССР из школьной программы.

Система мысленных вычислений на абаке - это система, в которой пользователи мысленно визуализируют абак для выполнения арифметических вычислений. Физически абак не используются; манипуляции с абаком производятся мысленно. Таким образом можно производить расчёты с большой скоростью. Например, в соревновании Flash Anzan на Всеяпонском чемпионате по соробану чемпион Такео Сасано сумел сложить пятнадцать трёхзначных чисел всего за 1,7 секунды.

// Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). - СПб., 1890-1907.

Депман И. Я. История арифметики. М.: Просвещение, 1965, с. 79-88.

От абака до компьютера. - 2-е изд., испр. и доп. - М.: Знание, 1981. - 240 с. - (Библиотека "Знание"). - 100 000 экз.

Gaisford, Thomas. Etymologicon Magnum seu verius Lexicon Saepissime vocabulorum origines indagans ex pluribus lexicis scholiastis et grammaticis anonymi cuiusdam opera concinnatum (лат.). - Amsterdam, The Netherlands: Adolf M. Hakkert, 1962.

Huehnergard, John (2011). "Appendix of Semitic Roots, under the root ʾbq.". American Heritage Dictionary of the English Language (5th ed.). Houghton Mifflin Harcourt Trade. ISBN 978-0-547-04101-8.

Klein, Ernest (1966). "abacus". A Comprehensive Etymological Dictionary of the English Language. Vol. I: A-K. Amsterdam: Elsevier Publishing Company.

Lasserre, Franciscus; Livadaras, Nicolaus. Etymologicum Magnum Genuinum: Symeonis Etymologicum: Una Cum Magna Grammatica (лат.). - Rome, Italy: Edizioni dell'Ateneo, 1976. - Т. Primum: α - άμωσϒέπωϛ.

Onions, C. T.; Friedrichsen, G. W. S.; Burchfield, R. W. (1967). "abacus". The Oxford Dictionary of English Etymology. Oxford, UK: Oxford at the Clarendon Press.

Pullan, J. M. The History of the Abacus (англ.). - New York, NY: Frederick A. Praeger, Inc., Publishers, 1968. - ISBN 978-0-09-089410-9.

de Stefani, Aloysius. Etymologicum Gudianum quod vocatur; recensuit et apparatum criticum indicesque adiecit (англ.). - Leipzig, Germany: Teubner, 1909. - Vol. I.

# data[].attributes.attachment_link.title
Абак - Википедия

# data[].attributes.attachment_link.description
Аба́к ( др.-греч. , , лат. abacus) - семейство счётных досок, применявшихся для арифметических вычислений в древних культурах - Древней Греции, Древнем Риме и Древнем Китае и ряде других. Время и место появление абака неизвестно. Пользователь абака называется абакистом .

# data[].attributes.headline
 Аналітична машина Чарльза Беббіджа (1837)

# data[].attributes.subject
 Аналітична машина Чарльза Беббіджа (1837)

# data[].attributes.body
Перша концепція програмованого обчислювального пристрою, створена Чарльзом Беббіджем. Вона вважається прабатьком сучасних комп’ютерів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Early Computing: Crash Course Computer Science #1

# data[].attributes.headline
Поява першого програмованого комп’ютера ENIAC (1946)

# data[].attributes.subject
Поява першого програмованого комп’ютера ENIAC (1946)

# data[].attributes.body
ENIAC став першим електронним комп’ютером загального призначення. Він важив 30 тонн і займав цілу кімнату.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
ENIAC — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
Винахід транзистора (1947)

# data[].attributes.subject
Винахід транзистора (1947)

# data[].attributes.body
Транзистори замінили вакуумні лампи та стали основою сучасної мікроелектроніки.

# data[].attributes.headline
Виникнення мікропроцесорів (1971)

# data[].attributes.subject
Виникнення мікропроцесорів (1971)

# data[].attributes.body
Перший мікропроцесор Intel 4004 поклав початок новій епосі у розробці комп’ютерів.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Мікропроцесор — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
Розвиток мобільних технологій і смартфонів

# data[].attributes.subject
Розвиток мобільних технологій і смартфонів

# data[].attributes.body
Смартфони змінили підхід до ІКТ — ми завжди онлайн, всюди з доступом до знань.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Смартфон — Вікіпедія

# data[].attributes.headline
 Хмарні технології та ШІ

# data[].attributes.subject
 Хмарні технології та ШІ

# data[].attributes.body
Хмарні сервіси (Google Drive, Dropbox) та штучний інтелект стали невід’ємною частиною ІКТ у 21-му столітті.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діаграма, що представляє "хмару"

Хмарні обчислення ( англ. cloud computing) або скорочено хмара - модель забезпечення повсюдного та зручного доступу на вимогу через мережу до спільного пулу обчислювальних ресурсів, що підлягають налаштуванню (наприклад, до комунікаційних мереж, серверів, засобів збереження даних, прикладних програм та сервісів), і які можуть бути оперативно надані та звільнені з мінімальними управлінськими затратами та зверненнями до провайдера.

При використанні хмарних обчислень програмне забезпечення надається користувачеві як Інтернет-сервіс. Користувач має доступ до власних даних, але не може управляти і не повинен піклуватися про інфраструктуру, операційну систему і програмне забезпечення, з яким він працює. "Хмарою" метафорично називають інтернет, який приховує всі технічні деталі. Згідно з документом IEEE, опублікованим у 2008 році, "Хмарні обчислення - це парадигма, в рамках якої інформація постійно зберігається на серверах у мережі інтернет і тимчасово кешується на клієнтській стороні, наприклад на персональних комп'ютерах, ігрових приставках, ноутбуках, смартфонах тощо".

Хмарні сервіси, що дозволяють перенести обчислювальні ресурси й дані на віддалені інтернет-сервери, в останні роки стали одним з основних трендів розвитку IT-технологій.

Концепція хмарних обчислень з'явилася ще в 1960 році, коли американський учений, фахівець з інформатики і теорії комп'ютерів Джон Маккарті (John McCarthy) висловив припущення, що коли-небудь комп'ютерні обчислення стануть надаватися подібно комунальним послугам (public utility).

Розповсюдження мереж з високою потужністю, низька вартість комп'ютерів і пристроїв зберігання даних, а також широке впровадження віртуалізації, сервіс-орієнтованої архітектури привели до величезного зростання хмарних обчислень. Кінцеві користувачі можуть не перейматися роботою обладнання технологічної інфраструктури "в хмарі", яка їх підтримує. Аналогією обчислювальних "хмар" зі звичного життя можуть служити електростанції. Хоча домовласник може купити електрогенератор і піклуватися про його справність самостійно, більшість людей воліє отримувати енергію від централізованих постачальників.

Майже всі сучасні характеристики хмарних обчислень, порівняння їх з електроенергетикою та використання приватних, публічних та громадських моделей були представлені Дугласом Паркгілом (Douglas Parkhill) в книзі "The Challenge of the Computer Utility", в 1966 році. Згідно інших джерел, хмарні обчислення беруть початок з 1950-х років, коли вчений Герб Ґрош (Herb Grosch) стверджував, що весь світ буде працювати на терміналах, якими керують близько 15 великих центрів обробки даних.

Сам термін "хмара" походить з телефонії, тому що телекомунікаційні компанії, які до 1990-х років пропонували в основному виділені схеми передачі "точка-точка", почали пропонувати віртуальні приватні мережі ( VPN), з порівняною якістю обслуговування, але при набагато менших витратах. Перемикаючи трафік для оптимального використання каналів вони мали змогу ефективніше використовувати мережу. Символ хмари був використаний для позначення розмежування між користувачем і постачальником.

Ключову роль в розвитку хмарних обчислень зіграв Amazon, модернізувавши свої центри обробки даних, які, як і більшість комп'ютерних мереж в один момент часу використовують лише 10 % своєї потужності, заради забезпечення надійності при стрибку навантаження. Дізнавшись, що нова хмарна архітектура забезпечує значне внутрішнє підвищення ефективності, Amazon почав нові дослідження в галузі розвитку продуктів для забезпечення хмарних обчислень для зовнішніх клієнтів, і запустив Amazon Web Service (AWS) на основі розподілених обчислень в 2006 році.

На початку 2008 року Eucalyptus став першою API-сумісною платформою з відкритим кодом для розгортання приватної хмари. На початку 2008 року OpenNebula став першим проектом з відкритим кодом для розгортання приватних і гібридних хмар.

За оцінками IDC ринок публічних хмарних обчислень у 2009 році склав $17 млрд - близько 5 % від усього ринку інформаційних технологій.

Провайдери хмарних рішень дозволяють орендувати через інтернет обчислювальні потужності та дисковий простір. Переваги такого підходу - доступність (користувач платить лише за ті ресурси, які йому потрібні) і можливість гнучкого масштабування. Клієнти позбавляються від необхідності створювати і підтримувати власну обчислювальну інфраструктуру.

За оцінками експертів, використання хмарних технологій в багатьох випадках дозволяє скоротити витрати в два-три рази в порівнянні з утриманням власної розвиненої IT-структури.

"Хмара" відкриває новий підхід до обчислень, при якому ані обладнання, ані програмне забезпечення не належать підприємству. Замість цього провайдер надає замовнику вже готовий сервіс.

До допомоги "хмар" часто вдаються молоді компанії- стартапи, які потребують великих обчислювальних ресурсів для обслуговування користувачів, але не можуть дозволити собі створення і експлуатацію власного дата-центру.

Одним з перших широкодоступних хмарних інтернет-сервісів стала електронна пошта з вебінтерфейсом. У цьому випадку всі дані зберігаються на віддалених серверах, а користувач отримує доступ до своїх листів через браузер з будь-якого комп'ютера або достатньо потужного мобільного пристрою.

Національним інститутом стандартів і технологій США встановлені такі обов'язкові характеристики хмарних обчислень:

Самообслуговування на вимогу (англ. self service on demand), споживач самостійно визначає і змінює обчислювальні потреби, такі як серверний час, швидкості доступу та обробки даних, обсяг збережених даних без взаємодії з представником постачальника послуг;

Універсальний доступ по мережі, послуги доступні споживачам через мережу передачі даних незалежно від термінального пристрою;

Об'єднання ресурсів (англ. resource pooling), постачальник послуг об'єднує ресурси для обслуговування великої кількості споживачів в єдиний пул для динамічного перерозподілу потужностей між споживачами в умовах постійної зміни попиту на потужності; при цьому споживачі контролюють тільки основні параметри послуги (наприклад, обсяг даних, швидкість доступу), але фактичний розподіл ресурсів, що надаються споживачеві, здійснює постачальник (в деяких випадках споживачі все ж можуть керувати деякими фізичними параметрами перерозподілу, наприклад, вказувати бажаний центр обробки даних з міркувань географічної близькості);

Еластичність, послуги можуть бути надані, розширені, звужені в будь-який момент часу, без додаткових витрат на взаємодію з постачальником, як правило, в автоматичному режимі;

Облік споживання, постачальник послуг автоматично обчислює спожиті ресурси на певному рівні абстракції (наприклад, обсяг збережених даних, пропускна здатність, кількість користувачів, кількість транзакцій), і на основі цих даних оцінює обсяг наданих споживачам послуг.

З точки зору постачальника, завдяки об'єднанню ресурсів та непостійному характеру споживання з боку споживачів, хмарні обчислення дозволяють економити на масштабах, використовуючи менші апаратні ресурси, ніж при виділенні апаратних потужностей для кожного споживача, а за рахунок автоматизації процедур модифікації виділення ресурсів істотно знижуються витрати на абонентське обслуговування.

З точки зору споживача, ці характеристики дозволяють отримати послуги з високим рівнем доступності ( англ. high availability) і низькими ризиками непрацездатності, забезпечити швидке масштабування обчислювальної системи завдяки еластичності без необхідності створення, обслуговування і модернізації власної апаратної інфраструктури.

Зручність і універсальність доступу забезпечується широкою доступністю послуг і підтримкою різного класу термінальних пристроїв ( персональних комп'ютерів, мобільних телефонів, інтернет-планшетів).

Виділяють наступні моделі надання послуг за допомогою хмари:

Загальною характеристикою компаній, що будують свої продукти на основі хмар, є впевненість у тому, що мережа інтернет в змозі задовольнити потреби користувачів в обробці даних.

У 2009 році на конференції розробників комп'ютерних ігор Game Developers Conference компанія Rearden LLC презентувала службу OnLive, побудовану на технології хмарної обробки даних. Особливістю OnLive є той факт, що при купівлі ігор користувач не має необхідності завантажувати та встановлювати їх. Гра обробляється і зберігається на високотехнологічному сервері, здатному запускати будь-який сучасний проект для роздільної здатності монітору 1280х720 пікселів, з максимальною якістю графіки і швидкістю кадрів не нижче 60 кадрів/с.

Для реалізації OnLive на території США побудовано п'ять серверних центрів. Організація декількох центрів є технічною необхідністю. Навіть при наявності у користувача високошвидкісного підключення до широкосмугової мережі розробники здатні забезпечити передачу сигналу без істотної втрати якості в радіусі до 1609 км за звичайною кабельної мережі і до 2400 км - по оптоволоконної лінії зв'язку. При цьому, для отримання зображення високої роздільної здатності (1280х720) потрібно з'єднання на швидкості 5 Мбіт/с, однак послугами OnLive можна буде скористатися і при швидкості в 1,5 Мбіт/с, знизивши роздільну здатність.

На початку березня 2011 після кількох років розробки офіційно запрацювала потокова ігрова служба Gaikai. Це аналог OnLive, але використовує зовсім іншу бізнес-модель, яка не вимагає від кінцевих користувачів ніякої оплати. Gaikai націлена на рекламу ігор і додатків, дозволяючи потенційному покупцеві особисто оцінити ігровий процес або функціональність програми через Інтернет перед покупкою.

Компанія GameStop планує запустити хмарний сервіс для трансляції через Інтернет ігор для PlayStation 3 і Xbox 360. Система працює за аналогією з OnLive і Gaikai. Таким чином, новий сервіс може стати альтернативою купівлі консолей. Запуск запланований на літо 2012 року.

Типи хмарних досліджень

Обчислювальна хмара може бути розгорнута як: приватна, публічна, громадська або гібридна, персональна.

Приватна хмара ( англ. private cloud) - це хмарна інфраструктура, яка призначена для використання виключно однією організацією, що включає декілька користувачів (наприклад, підрозділів). Приватна хмара може перебувати у власності, керуванні та експлуатації як самої організації, так і третьої сторони (чи деякої їх комбінації). Така хмара може фізично знаходитись як в, так і поза юрисдикцією власника.

Публічна хмара ( англ. public cloud) - це хмарна інфраструктура, яка призначена для вільного використання широким загалом. Публічна хмара може перебувати у власності, керуванні та експлуатації комерційних, академічних (освітніх та наукових) або державних організацій (чи будь-якої їх комбінації). Публічна хмара перебуває в юрисдикції постачальника хмарних послуг.

Гібридна хмарна інфраструктура - це спосіб організації роботи, коли в одну мережу об'єднані як приватні, так і публічні хмарні сервіси. На відміну від приватного (коли інфраструктура використовується тільки однією компанією або максимум - її підрозділами в інших містах) або публічного (коли хмарними сервісами користуються велика кількість споживачів з різних компаній), гібридне хмара об'єднує ці дві технології, перетворюючи їх в зручний інструмент для різних цілей. Передача даних між хмарами відбувається прозоро для кінцевого користувача - для нього це виглядає як єдина мережа.

Найчастіше необхідність в гібридному хмарі виникає тоді, коли власних ресурсів компанії недостатньо для забезпечення необхідної продуктивності, але повністю відмовлятися від приватного хмари не хочеться або це неможливо з тих чи інших причин (наприклад, за вимогами безпеки).

Громадська хмара ( англ. community cloud) - це хмарна інфраструктура, яка призначена для використання конкретною спільнотою споживачів із організацій, що мають спільні цілі (наприклад, місію, вимоги щодо безпеки, політику та відповідність різноманітним вимогам). Громадська хмара може перебувати у спільній власності, керуванні та експлуатації однієї чи більше організацій зі спільноти або третьої сторони (чи деякої їх комбінації). Така хмара може фізично знаходитись як в, так і поза юрисдикцією власника.

Гібридна хмара ( англ. hybrid cloud) - це хмарна інфраструктура, що складається з двох або більше різних хмарних інфраструктур (приватних, громадських або публічних), які залишаються унікальними сутностями, але з'єднані між собою стандартизованими або приватними технологіями, що уможливлюють переносимість даних та прикладних програм (наприклад, використання ресурсів публічної хмари для балансування навантаження між хмарами).

Персональна хмара ( англ. personal cloud) - це приватна колекція цифрового контенту та додаткових сервісів які доступні з будь-якого пристрою і призначена для використання окремою особою (власником) та особами яким надано доступ. Це місце де користувач має можливість зберігати, синхронізувати, транслювати в потік та розповсюджувати приватний контент на сумісні платформи, екрани, з одного місцеположення в інше.

Хмарні обчислення викликають занепокоєння щодо конфіденційності, оскільки постачальник послуг може отримати доступ до даних, які знаходяться в хмарі, у будь-який час. Це може випадково чи навмисно змінити чи видалити інформацію. Багато постачальників хмарних послуг можуть ділитися інформацією з третіми сторонами, якщо це необхідно для забезпечення правопорядку без ордера. Це дозволено в їхній політиці конфіденційності, з якою користувачі повинні погодитися, перш ніж почати користуватися хмарними сервісами. Рішення щодо конфіденційності включають політику та законодавство, а також вибір кінцевих користувачів щодо способу зберігання даних. Користувачі можуть шифрувати дані, які обробляються або зберігаються в хмарі, щоб запобігти несанкціонованому доступу. Системи керування ідентифікацією також можуть надати практичні рішення проблем конфіденційності в хмарних обчисленнях. Ці системи розрізняють авторизованих і неавторизованих користувачів і визначають обсяг даних, доступних кожному суб'єкту. Системи працюють, створюючи та описуючи ідентифікатори, записуючи дії та позбавляючись від невикористаних ідентифікаторів.

При використанні хмарних обчислень, споживачі інформаційних технологій можуть істотно знизити капітальні витрати - на побудову центрів обробки даних, закупівлю серверного та мережевого обладнання, апаратних і програмних рішень щодо забезпечення безперервності і працездатності - так як ці витрати поглинаються провайдером хмарних послуг. Крім того, тривалий час побудови та введення в експлуатацію великих об'єктів інфраструктури інформаційних технологій та висока їх початкова вартість обмежують можливість гнучко реагувати на потреби ринку, тоді як хмарні технології забезпечують можливість практично миттєво реагувати на збільшення попиту на обчислювальні потужності.

При використанні хмарних обчислень, витрати споживача зміщуються в бік операційних - таким чином компенсуються витрати на оплату послуг хмарних провайдерів.

Для забезпечення узгодженої роботи вузлів обчислювальної мережі на стороні хмарного провайдера використовується спеціалізоване проміжне програмне забезпечення, що забезпечує моніторинг стану обладнання і програм, балансування навантаження, забезпечення ресурсів для вирішення завдання.

Одним з основних рішень для згладжування нерівномірності навантаження на послуги є розміщення шару серверної віртуалізації між шаром програмних послуг та апаратним забезпеченням. В умовах віртуалізації балансування навантаження може здійснюватися за допомогою програмного розподілу віртуальних серверів по реальним, перенесення віртуальних серверів відбувається за допомогою живої міграції.

Недоліки "хмарних" рішень зводяться, в основному, до проблеми довіри постачальнику сервісу, від якого залежить як безперебійна робота, так і збереження важливих даних користувача. Крім того "хмарні обчислення" висувають високі вимоги до якості каналів зв'язку, які гарантують повсюдний якісний доступ в інтернет.

Існує ймовірність, що з повсюдним приходом цієї технології стане очевидною проблема створення неконтрольованих даних, коли інформація, залишена користувачем, зберігатиметься роками, або без його відома, або він буде не в змозі змінити якусь її частину. Прикладом того можуть служити сервіси Google, де користувач не в змозі видалити невикористовувані їм сервіси і навіть видалити окремі групи даних, створені в деяких з них (FeedBurner, Google Friend Connect і, можливо, інші).

Як альтернатива "очищення" свого профілю пропонується створити новий. Однак не варто забувати про те, що ім'я користувача вже зайнято попередньої обліковим записом, а нові - на кшталт John22441 - влаштовують не всіх. Оскільки хмарні обчислення будуть цілком пропрієтарними[джерело? ] (відкритий API не виправляє ситуацію), поки немає надії на те, що користувачеві нададуть засіб для видалення своїх же даних на подібних серверах.

Крім того, деякі аналітики припускали появу в 2010 році проблем з хмарними обчисленнями. Так, наприклад, Марк Андерсон, керівник галузевого IT-видання Strategic News Service, вважав, що через значний приплив користувачів сервісів, які використовують хмарні обчислення (наприклад, Flickr або Amazon), зростає вартість помилок і витоків інформації з подібних ресурсів, а в 2010 року мали відбутися великі "катастрофи типу виходу з ладу, або катастрофи, пов'язані з безпекою". Так, наприклад, в 2009 році сервіс для зберігання закладок Magnolia втратив всі свої дані. Не зважаючи на це, багато експертів вважають, що переваги і зручності переважують можливі ризики використання подібних сервісів.

1. ORGs for Scalable, Robust, Privacy-Friendly Client Cloud Computing(англ.)

2. Gens, Frank (5 жовтня 2009). IDC's New IT Cloud Services Forecast: 2009-2013 (англійською). IDC. Архів оригіналу за 21 березня 2012.

3. Ryan, Mark D. Cloud Computing Privacy Concerns on Our Doorstep. cacm.acm.org.

4. Haghighat, Mohammad; Zonouz, Saman; Abdel-Mottaleb, Mohamed (2015). CloudID: Trustworthy cloud-based and cross-enterprise biometric identification. Expert Systems with Applications. 42 (21): 7905-7916. doi:10.1016/j.eswa.2015.06.025.

5. Indu, I.; Anand, P.M. Rubesh; Bhaskar, Vidhyacharan (1 серпня 2018). Identity and access management in cloud environment: Mechanisms and challenges. Engineering Science and Technology. 21 (4): 574-588. doi:10.1016/j.jestch.2018.05.010 - через www.sciencedirect.com.

# data[].attributes.attachment_link.title
Хмарні обчислення - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Хмарні обчислення ( англ. cloud computing) або скорочено хмара - модель забезпечення повсюдного та зручного доступу на вимогу через мережу до спільного пулу обчислювальних ресурсів, що підлягають налаштуванню (наприклад, до комунікаційних мереж, серверів, засобів збереження даних, прикладних програм та сервісів), і які можуть бути оперативно надані та звільнені з мінімальними управлінськими затратами та зверненнями до провайдера.

# data[].attributes.headline
Розвиток інтернету (1990-ті)

# data[].attributes.subject
Розвиток інтернету (1990-ті)

# data[].attributes.body
Із появою WWW (Всесвітньої павутини) та перших браузерів, інтернет став доступним широкому загалу.

# data[].attributes.headline
 Поява персональних комп’ютерів (1980-ті)

# data[].attributes.subject
 Поява персональних комп’ютерів (1980-ті)

# data[].attributes.body
IBM PC та Apple Macintosh зробили комп’ютери доступними для масового користувача.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
IBM PC 5150 з монохромним монітором 5151

IBM PC () - платформа персональних комп'ютерів, започаткована у серпні 1981 року фірмою IBM моделлю IBM 5150, загально відомою виключно як IBM PC.

Назва IBM PC протягом двох років була однозначною і відрізняла цей виріб від всіх інших тогочасних персональних комп'ютерів таких як ZX-81 або продукції серії Apple II. Коли у 1983 вийшла нова модель IBM PC/XT, фірма IBM скористалася популярністю назви IBM PC давши їй назву IBM PC/розширений (XT маркетингове скорочення англійського слова extended).

Популярність цією платформи та сумісних з нею виробів - близько 90 % світових комп'ютерів - привела до того, що для більшості споживачів персональний комп'ютер, ПІСІ ( англ. personal computer), ототожнюється з продукцією IBM PC.

Системна плата і шина

Системна плата оригінального IBM 5150 (IBM PC). Плата має п'ять слотів розширення (цей інтерфейс самою IBM у подальшому називався "PC/XT-bus", а іншими виробниками - "8-розрядна шина ISA"), і два роз'єми DIN для клавіатури і магнітофону.

На системній платі IBM PC розташовується центральний процесор Intel 8088, сокет для математичного співпроцесора Intel 8087, динамічна пам'ять, постійна пам'ять для BIOS, набір контролерів (DMA, IRQ, таймер, паралельний порт вводу-виводу) і мікросхем логіки, інтерфейси клавіатури, магнітофона (присутній лише у оригінальному IBM PC) і динаміка. Для під'єднання плат розширення присутні п'ять слотів системної шини ISA, з 8-розрядною шиною даних і 20-розрядною адреси.

Плата розширення Quadram Quadboard.

У слоти шини встановлюється відеокарта і контролер дискового накопичувача (дисковода чи жорсткого диска), а також (опційно) контролери інших інтерфейсів, наприклад, послідовного чи паралельного. Кожна карта розширення жорстко закріплюється гвинтом на корпусі комп'ютера, її роз'єми виходять на задню панель (не використані отвори у корпусі закриваються металевими заглушками, задля зменшення проникнення пилу всередину). Розширення пам'яті також здійснюється встановленням карт у слот ISA. Для цієї шини, що дуже швидко стала промисловим стандартом, сторонніми фірмами було розроблено велику кількість різноманітних контролерів вводу-виводу (наприклад, Ethernet, зв'язку з мейнфреймами і керуючими ЕОМ, та інші). П'яти слотів розширення у багатьох випадках було недостатньо, тому такі компанії, як Quadram and AST і інші випускали карти розширення, що об'єднували кілька контролерів та/або пам'ять на одній платі (Quadram QuadBoard, AST SixPak).

# data[].attributes.attachment_link.description
IBM PC () - платформа персональних комп'ютерів, започаткована у серпні 1981 року фірмою IBM моделлю IBM 5150, загально відомою виключно як IBM PC. Назва IBM PC протягом двох років була однозначною і відрізняла цей виріб від всіх інших тогочасних персональних комп'ютерів таких як ZX-81 або продукції серії Apple II.

# data[].attributes.headline
 Веб 2.0 і соціальні мережі

# data[].attributes.subject
 Веб 2.0 і соціальні мережі

# data[].attributes.body
Початок ери інтерактивних вебсайтів, блогів, YouTube, Facebook. Користувачі стали не лише споживачами, а й творцями контенту.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Веб 2.0 — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Очікує на перевірку

# data[].attributes.headline
Штучний інтелект. Тема для вільного аналізу та роздумів

# data[].attributes.subject
Штучний інтелект. Тема для вільного аналізу та роздумів

# data[].attributes.attachment_link.title
Штучний інтелект, який врятує людство. Історія, принцип роботи, ризики та переваги.