# data[].attributes.headline
Vrem să vă dăruim câte o fereastră – Matei Vișniec

# data[].attributes.subject
Vrem să vă dăruim câte o fereastră – Matei Vișniec

# data[].attributes.body
„Și atunci ne-am dat seama că ne aflam în fața unei uși impozante pe care scria «Bibliotecă»...– Și rău am făcut că am intrat…
– Am intrat din cauza ta, Radu.
– A, nu… A zis „haideți să intrăm să ne uităm la benzi desenate”…
– Vă rog să nu dați vina pe mine. Tu ai spus „haideți să intrăm că poate au o secțiune de muzică”…
– Nu, nu… A spus „ia te uită, haideți să intrăm că poate au jocuri noi pe computer”…
– Gata, gata, gata… Haideți să rezumăm. E foarte important să nu abuzăm de timpul spectatorilor…
(Către spectatori.) – Iertați-ne. Este pentru prima dată când ne aflăm într-o astfel de situație…
– Și suntem cam stângaci…
– Încercați să vă imaginați în locul nostru…
– Vă spun că nu e ușor…
– Deci, deci, deci… Haideți să avansăm… Am intrat toți trei în bibliotecă…
– Și nu ne-a venit să credem…
– Pentru că peste tot erau numai cărți…
– Cărți de sus până jos… Numai rafturi de cărți.
– Nu tu DVD-uri, nu tu computere, nu tu fotolii ca să te tolănești în ele…
– Și parcă nici nu avea ferestre.
– Eu v-am spus de cum am intrat că trebuia să ieșim repede de acolo… (Către spectatori.) Ceva mi s-a părut mie ciudat. Și le-am spus „hai să o ștergem de aici, că nu e nimic de făcut”…
– Da, numai că i-a plăcut plafonul…
– Da, e drept că mi-au plăcut plafoanele… Erau atât de înalte… Iar unele dintre ele erau pictate. (Reconstituie scena.) Ia te uită… Ce caraghioși sunt… parcă ar fi niște îngerași…
– Niște îngerași ghiduși…
– O… ce caraghios… uite și un țap…
– Nu e țap, e faun. Și uite și niște nimfe… Iar animalul acela este un inoroc…
– Ce este un inoroc?
– I se mai spune și licorn. În Evul Mediu era un simbol al purității…

...În spatele personajelor, la ferestre, apar niște chipuri fantastice: un inorog, un faun, o nimfă și niște îngerași ghiduși care scot limba unii la alții.”

PERSONAJE

EMOTII

ARGUMENTE

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
o pictura in ulei cu doua fete si un baiat   de 13 ani care se afla intr-o biblioteca imensa  

# data[].attributes.body
,,NECUNOSCUTA: Nu pleca… Nu vreau să pleci până nu-mi arăți… steaua d-tale.
PROFESORUL: Am vrut să ți-o arăt adineauri, dar te-ai speriat.
NECUNOSCUTA: Mi-era frică de d-ta… Vorbeai cu atâta… cu atâta pasiune.
PROFESORUL: Te rog să mă ierți. Mi se întâmplă destul de rar, dar mi se întâmplă câteodată…
NECUNOSCUTA: Și pe urmă… nu auzisem niciodată de Ursa Mare. Nu știam că există.
PROFESORUL: Nu știai? Cum nu știai? N-ai văzut-o niciodată? Niciodată? […]
NECUNOSCUTA (cu un gest viu, arătând pe cer): Dar steaua de-acolo o cunoști?
PROFESORUL: Unde? Care?
NECUNOSCUTA: O stea mică. Deasupra Ursei Mari. Lângă a șasea stea din Ursa Mare.
PROFESORUL: La stânga?
NECUNOSCUTA: Da. La stânga.
PROFESORUL: Ai ochi buni. Te felicit. E Alcor.
NECUNOSCUTA: Alcor?
PROFESORUL: Acolo e și steaua mea… Steaua pe care am găsit-o eu.
NECUNOSCUTA: Cum o cheamă?
PROFESORUL: Nu știu. Nu i-am dat încă niciun nume.
NECUNOSCUTA: De ce?
PROFESORUL: Pentru că n-am găsit un nume potrivit. Trebuie să fie un nume care să meargă împreună cu Alcor, Vega ar fi fost frumos. Alcor și Vega. Îmi trebuie un nume de două silabe. Un nume… […]
PROFESORUL: Când închid ochii. Știu unde se află. Îi cunosc orbita. Îi urmăresc drumul.
NECUNOSCUTA: Ce drum?
PROFESORUL: Drumul… Drumul pe care-l străbate de mii de ani în întuneric, nevăzută, necunoscută, nebănuită.
NECUNOSCUTA: Și nu se va vedea niciodată? Niciodată?
PROFESORUL: Niciodată.''

PERSONAJE

EMOȚII

ARGUMENTE

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
O PICTURA IN ULEI CU O STEA STRALUCITOARE PE CERUL ALBASTRU INCHIS  

# data[].attributes.headline
,,Capra, iedul cel mic și cumătra lupoaică'' -  Matei Vișniec

# data[].attributes.subject
,,Capra, iedul cel mic și cumătra lupoaică'' -  Matei Vișniec

# data[].attributes.body
,,- Triste zile trăim…
- Ce lume, ce lume… Îngrozitor…
- Că bine zici…
- Să nu te mai poți bizui pe aproapele tău… Să-ți fie frică să pleci de acasă… Înainte nu era așa…
-Că bine zici.

-Crede-mă că mi se rupe sufletul să-l văd pe ăsta micu’ fără frații săi… Ce frumos se mai jucau împreună… (Către Ied.) Uite, finule, ți-am adus un mic cadou. (Îi întinde un băț.)
- Un băț? Și ce să fac cu el?
- Nu e băț, e cal. Încalecă pe el, închide ochii, și ai să vezi cum o ia în galop.
-(către Ied): Fugi, ieduțule, în galop, și adu-i o ulcică de vin roșu musafirului nostru...
- Să fie bine primite, cumătră Capră... (Mâncând.) Eu dacă l-aș prinde pe cel care ți-a halit iezii...
- Ce i-ai face, cumetre Lup?
- Aș pune mâna pe el, aș aprinde un foc mare și l-aș frige la foc mic…
- (mâncând hulpav): Lasă că te ajut eu să-l găsim... Facem plângere... Chemăm presa... Trebuie să alertăm opinia publică... Este cumva vreun jurnalist în sală?
- Nu mai pot... Mă sufoc de indignare... De mâine am să pornesc personal pe urmele acestui nemernic...''

PERSONAJE

EMOȚII

ARGUMENTE