# data[].attributes.body
Es iemācijos par to, ka Latvijas brīvības iegūšana bija smaga un sarežģīta cīņa, kas ilga vairākus desmitus gadu. To iezīmēja spēcīga nacionālās identitātes apziņa un apņēmība pretoties padomju apspiešanai un rusifikācijai. Kamēr cīņa bija ilga un grūta, Latvija galu galā kļuva par neatkarīgu un demokrātisku tautu, pateicoties tās tautas neatlaidībai un centībai.

Kopumā Livonijas krusta kari bija sarežģīts un pretrunīgs vēstures notikums, kam bija gan pozitīva, gan negatīva ietekme uz reģionu. Lai gan tie palīdzēja izplatīt gan kristietību, gan veicināja ekonomisko izaugsmi, tie arī izraisīja ievērojamas ciešanas un vardarbību, un galu galā nespēja sasniegt savus galvenos mērķus.

# data[].attributes.body
Sākot ar 2020. gada martu, Covid-19 pandēmija ietekmēja visu pasauli, un Latvija nebija izņēmums. Lai ierobežotu slimības izplatību, valdība noteica vairākas ierobežojumu un lockdown pasākumus, kuri ietekmēja gan ekonomiku, gan iedzīvotāju ikdienu.

# data[].attributes.body
2008. gadā Latvijā notika banku nozares krīze, kas izraisīja ekonomikas lejupslīdi un valsts finanšu sabrukumu. Valsts bija spiesta saņemt starptautisku finanšu atbalstu, lai izvairītos no bankrotēšanas.

# data[].attributes.body
2004. gada 1. maijā Latvija oficiāli pievienojās Eiropas Savienībai, pēc tam, kad iepriekš bija veikusi virkni reformu, lai saskaņotu savu likumdošanu ar ES standartiem.

# data[].attributes.body
1998. gadā tika ieviesta jauna valsts svētku diena – 25. marts, lai godinātu Latvijas okupācijas upurus, kas tika aizturēti, deportēti un noslepkavoti Padomju Savienības un nacistiskās Vācijas okupācijas laikā.

# data[].attributes.body
1991. gada 21. augustā notika Baltijas ceļš, kurā simtiem tūkstošu iedzīvotāju izgāja uz ielām, lai pieprasītu neatkarīgu Latviju no Padomju Savienības. Pēc tam, kad Maskava atzina Latvijas neatkarību 1991. gada 21. augustā, Latvija sāka attīstīties kā neatkarīga valsts.

# data[].attributes.body
1985. gada 20. aprīlī notika pret Latvijas okupāciju vērsts neformālo jaunatnes kustību dalībnieku gājiens Rīgā.

# data[].attributes.body
1957. gadā notika pēdējā bruņotā mežabrāļu kauja ar padomju okupācijas karaspēku.

Mežabrāļi bija Igaunijas, Latvijas un Lietuvas nacionālie partizāni, kuri izvērsa partizānu karu pret Padomju Savienību, kad tā Otrā pasaules kara laikā okupēja Baltijas valstis. Padomju Savienība pakļāva Baltijas valstis no 1940. līdz 1941. gadam, kā arī no 1945. gada.

# data[].attributes.body
"17 latviešu komunistu vēstule" ir Eduarda Berklava un viņa domubiedru 1971. gadā sarakstīta protesta vēstule, kurā tika atspoguļota PSKP īstenotā piespiedu asimilācijas politika pret latviešiem un citām nekrievu tautām Padomju Savienībā.

# data[].attributes.attachment_caption
19. gadsimta—20. gadsimta sākuma skolēnu soda dēlis ar uzrakstu Я сегодня говорилъ по латышски ('Es šodien runāju latviski')

# data[].attributes.body
Baltijas pārkrievošana jeb rusifikācija bija 19. gadsimta otrajā pusē Krievijas Impērijā esošo Baltijas provinču iedzīvotāju pārkrievošanas politika, ar likuma spēku valsts pārvaldē, tiesās un izglītības iestādes liekot lietot krievu valodu.

# data[].attributes.body
1949. gada marta deportācijas  bija Padomju Savienības okupācijas iestāžu veikta masveidīga Baltijas valstu iedzīvotāju izvešana uz attāliem PSRS apgabaliem 1949. gada 25.-29. martā. Deportācijās, tika izsūtīti 42 149 Latvijas iedzīvotāji.

# data[].attributes.body
Naktī no 14. uz 15. jūniju Sarkanā armija šķērsoja Latvijas—PSRS robežu un uzbruka III Abrenes bataljona 2. un 3. robežpunktiem, tos iznīcinot. Provokatīvajā uzbrukumā, ko nodēvēja par Masļenku robežincidentu, tika nodedzināti abi robežapsardzības punkti, un trīs robežsargi krita kaujā.

# data[].attributes.attachment_caption
Latvijas, Vācijas un Igaunijas ārlietu ministri paraksta neuzbrukšanas (miera) līgumus, 1939

# data[].attributes.body
1939. gada 23. augustā PSRS augstākajā politiskajā līmenī nodrošinājās pret Nacistiskās Vācijas iebildumiem padomju ekspansijai Baltijā un Austrumeiropā, noslēdzot Hitlera-Staļina paktu ar slepenajiem papildu protokoliem, kuros abas lielvalstis sadalīja Austrumeiropu piederības sfērās. Latvija, Somija un Igaunija tika "iedalīta" PSRS.

# data[].attributes.body
Ulmaņa apvērsums jeb 1934. gada 15. maija apvērsums bija valsts varas sagrābšana Latvijā, ko naktī no 1934. gada 15. maija uz 16. maiju veica Ministru prezidents Kārlis Ulmanis ar Bruņoto spēku un aizsargu palīdzību, izbeidzot Latvijas parlamentāro demokrātiju un izveidojot autoritāto Ulmaņa režīmu.

# data[].attributes.body
Latgales atbrīvošana 1920. gadā bija Latvijas Bruņoto spēku un Polijas Otrās republikas kopīga uzbrukuma operācija ar nosaukumu "Ziema" no 1920. gada 3. janvāra līdz 1. februārim Latvijas Brīvības cīņu laikā, kuras laikā Padomju Krievijas pakļautībā esošās Sarkanās armijas daļas padzina no Latgales.

# data[].attributes.body
1920. - 1940.g.

# data[].attributes.body
Latvijas delegācija beidzot saņēma pilnvaras 30. janvārī parakstīt pamieru, ar kuru karadarbību izbeidza 1. februārī plkst.12.00
1920. gada 13. augusta pavēlē bruņotajiem spēkiem virspavēlnieks Jānis Balodis rakstīja: „Sakarā ar parakstītā miera līguma noteikumiem šodien pulksten 24 starp Latviju un Krieviju iestājas miera stāvoklis.''

# data[].attributes.body
Lai arī Sarkanā armija saņēma papildspēkus trīs pulku un divu bruņuvilcienu apjomā, tajā pašā laikā sabruka Sarkanās armijas fronte Pečoru rajonā, kur igauņu pusē pārgāja padomju igauņu divīzijas komandieris ar štābu un daudziem kareivjiem. Tas noveda pie Pleskavas krišanas 25. maijā, kas sarežģīja Padomju Latvijas situāciju. Sarkanā armija centās veidot aizsardzību pie Alūksnes un Pitalovas, lai pretotos igauņu uzbrukumam Krustpils virzienā, taču tas izgāzās, un 5. jūnijā igauņu un dāņu brīvprātīgo spēki ieņēma Krustpili. Fronte Latgalē nostabilizējās, bet poļu uzbrukums Daugavpilij apstājās pie Ignalinas.

# data[].attributes.body
3. janvārī pamesto Rīgu ieņēma Sarkanās armijas 2. kavalērijas divizions, kam sekoja 2. strēlnieku brigāde. Lielākajā Latvijas daļā drīz nostiprinājās 17. decembrī pasludinātā Latvijas Sociālistiskā Padomu Republika Pētera Stučkas vadībā. 23. decembrī Padomju Krievija atzina Padomju Latvijas neatkarību. 1919. gada 4. janvārī tika izveidota Padomju Latvijas armija.

# data[].attributes.attachment_caption
Sarkanās armijas uzbrukums (1918. gada decembris — 1919. gada marts). Zilā līnija: Vācijas okupācijas zonas robeža Brestļitovskas miera līguma anulēšanas brīdī 

# data[].attributes.body
13. novembrī Padomju Krievija arī paziņoja par Brestļitovskas miera līguma laušanu. 1918. gada 25. novembrī boļševiki ieņēma Pleskavu, kurā naktī uz 1. decembri ieradās latviešu sarkano strēlnieku 2. brigāde.

# data[].attributes.attachment_caption
Latvijas Republikas Satversmes oficiālā publikācija 1922. gada 30. jūnija “Valdības Vēstnesī”.

# data[].attributes.body
1919. gada 19. augustā Tautas Padome pieņēma "Likumu par Satversmes sapulces vēlēšanām" (proporcionālas, bez procentu barjerām, sievietēm ir vēlēšanu tiesības un citi būtiski nosacījumi). Latvijā Satversmes sapulces vēlēšanas notika 1920. gada 17.-18. aprīlī, un jau 1. maijā tā sanāca uz pirmo sapulci.

# data[].attributes.body
(1919.g.-1920.g. Brīvības cīņas)

# data[].attributes.body
Pēc Pirmā pasaules kara beigām un Vācijas Impērijas kapitulācijas Latvija 1918. gada 18. novembrī pasludināja sevi par neatkarīgu republiku. Tika izveidota pagaidu valdība ar Kārli Ulmani priekšgalā.

# data[].attributes.body
Krievu karaspēks sasniedza Rīgu 1709. gada 3. novembrī un uzsāka vienlaicīgu Rīgas un Daugavgrīvas cietokšņu aplenkumu. Bolderājā un Mangaļsalā krievi uzcēla skanstis, ar to pilnībā pārtraucot Daugavgrīvas cietokšņa apgādi. Aplenkuma sākumā pirmos lielgabala šāviņus uz Vecrīgu esot izšāvis Krievijas cars Pēteris I, kas 1786. gada sienas gleznojumā vēl tagad apskatāms Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja Kolonnu zālē.

# data[].attributes.body
Livonijas valstu savienība un neatkarīga ārpolitika beidza pastāvēt Livonijas kara sākumposmā. Saskaņā ar Viļņas līgumu, 1561. gada 28. novembrī ordeņa mestrs, arhibīskaps un kārtu pārstāvji zvērēja uzticību Sigismundam II Augustam. Rezultātā Livonijas vietā izveidojās no Lietuvas atkarīgās Kurzemes un Pārdaugavas Livonijas hercogistes, Ziemeļigauniju pārņēma Zviedrija, bet Piltenes apgabalu un Sāmsalu pārņēma Dānijas princis Magnuss.

# data[].attributes.body
Livonijas Konfederācijas pamatā bija jaundibināto Baltijas kristiešu valstu feodālo senioru vienošanās par cīņu pret Baltijas pagāniem un "šķeltniekiem"  13. gadsimta sākumā. 1226. gada martā Romas pāvesta legāts (šķīrējtiesnesis) Modenas Vilhelms Rīgas Doma baznīcā sasauca landtāgu, ko uzskata par pirmo Livonijas landtāgu.

Livonijas Konfederācijas līgums tika noslēgts Rīgā 1243. gada  1.oktobrī starp ordeņa mestra vietas izpildītāju Andreasu no Felves un Rīgas arhibīskapu, Tērbatas un Sāmsalas-Vīkas bīskapiem.

# data[].attributes.body
Par Livonijas krusta kariem tiek dēvēta ar militārām misijām atbalstītā Baltijas kolonizēšanas un kristianizēšanas daļa. Par to sākumu pētnieki uzskata 1171. gadu, kad Romas pāvests Aleksandrs III aicināja finansiāli atbalstīt misionāru Fulko.

Sākotnēji kristianizēšana notika miermīlīgi, bet millitāras misijas sākās pēc tam, kad Romas pāvests Celestīns III 1193. gadā atļāva vervēt krustnešus ticīgo aizsardzībai Līvzemē.

# data[].attributes.body
(līdz 1918. gada 18. novembrim)