# data[].attributes.body
1. Твоя усмішка розсіює туманність навколо.

2. Ти — справжня зірка у своєму колективі.

3. Твоя доброта безмежна, як бездонне море.

4. Ти вмієш зробити будь-яку ситуацію веселішою своїм жартом.

5. Твоя енергія завжди заряджає позитивом усіх навколо.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Elle – модний жіночий журнал

# data[].attributes.attachment_link.title
Гід найцікавішими та найважливішими матеріалами про культуру та історію України

# data[].attributes.attachment_link.description
Інформацiйний фронт ELLE Україна. Сьогоднi ми захищаємо свою країну, допомагаємо в тилу, воюємо на iнформацiйному фронтi та робимо кожен на своєму мiсцi усе, аби протистояти росiйськiй навалi. Разом наближаємо нашу перемогу!

# data[].attributes.attachment_link.title
 Слава Україні! on Instagram: "поширюйте, це важливо!

до Міжнародного дня рідної мови коротко, дуже коротко, розповідаю про те, як же так сталося (спойлер — до деталей сплановано моckovieю), що так багато українців досі вважають роciucьку мову рідною. навіть не маючи в родовому дереві вихідців із країни 404. 

на мені, до речі, сорочка із колекції «Березіль» від tm.byme. вона присвячена Лесю Курбасу — видатному театралу, знищеному за те, що він українець. 

Лесь — жертва елітоциду, коли вони винищували нашу еліту, аби не лишалося українців мислячих. тоді їх легше перетворювати на савetsкава чілавєка без роду і племені. і без власної мови."

# data[].attributes.attachment_link.description
7,631 likes, 266 comments - krapka.krapka on February 21, 2024: "поширюйте, це важливо!

до Міжнародного дня рідної мо�..."

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
View this post on Instagram

A post shared by Слава Україні! (@krapka.krapka)

# data[].attributes.headline
Неля Володимирівна

# data[].attributes.subject
Неля Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Освітній портал абітурієнтів, студентів і науковців

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Факти про виникнення Української Мови

Згідно з висновками багатьох мовознавців, українська мова виникла набагато раніше, ніж вважає офіційна наука. На думку цих дослідників, українська мова є найдавнішою з живих слов'янських мов, а російська мова новіша й походить від української церковної мови (церковнослов'янської).

448 р. н.е. візантійський історик Пріск Панікійський, перебуваючи у таборі гунського володаря Аттіли (на території сучасної України), записав слова "мед" і "страва".

Українська мова належить до слов'янської групи індоєвропейської мовної родини. Це єдина на сьогоднішній день державна мова в Україні. Також є однією з офіційних мов Придністров'я та частини Сербії. В 1918-1920 рр. вона була офіційною мовою Кубанської Народної Республіки.

Українською розмовляють в Україні й у тих країнах, де є чимала українська діаспора (наприклад, у США, Канаді, Аргентині, Бразилії, рф).

В різні часи мовознавці висували різні гіпотези з приводу виникнення української мови. В наш час є дві гіпотези, визнані в наукових колах: 1) концепція славіста, доктора філософії, академіка Ю. Шевельова - українська мова безпосередньо виділилася з праслов'янської мови; 2) концепція російського мовознавця О. Шахматова - українська мова виникла зі спільноруської прамови, від якої походять й інші "руські мови" (північно-великоруська, південно-великоруська та білоруська).

Однак, ця версія, на думку багатьох лінгвістів, є недовершеною, оскільки українська мова суттєво відрізняється від інших "руських" мов різними фонетичними явищами та лексикою. З точки зору лексики, найближчими до української є білоруська (84%), польська (70%) та сербська (68%) мови. Російська - на четвертому місці (62%). А якщо порівнювати фонетику й граматику, то українська має від 22 до 29 спільних рис із білоруською, чеською, словацькою й польською мовами, а з російською - тільки 11.

Згідно з дослідженнями багатьох мовознавців, українська мова виникла набагато раніше, ніж вважає офіційна наука. На думку цих дослідників, українська мова є найдавнішою з живих слов'янських мов, а російська мова новіша й походить від української церковної мови (церковнослов'янської).

Українська була дуже тісно пов'язана зі старослов'янською - спільною мовою предків сучасних слов'ян, так само як санскрит, є мовою, найближчою до спільної мови перших індоєвропейців (арійців). До речі, в українській мові є багато слів, які майже ідентичні словам у санскриті: "повітря", "кохати", "кінь", "дерево", "вогонь".

Учений В.Кобилюх у своїх роботах доводить, що українська мова сформувалася в Х-IV тисячоліттях до нашої ери. Тому походження найважливіших українських слів слід шукати саме в санскриті, а не в російській, німецькій, турецькій, грецькій та інших мовах, які виникли значно пізніше. Самим свідченням того, що праукраїнська мова поширилася по всій земній кулі, є давні топоніми й гідроніми, які збереглися до наших днів.

Але залишимо суперечки про походження нашої мови історикам і мовознавцям. Натомість наводим 10 цікавих фактів про українську мову:

448 р. н.е. візантійський історик Пріск Панікійський, перебуваючи у таборі гунського володаря Аттіли (на території сучасної України), записав слова "мед" і "страва".

Українська мова - одна з найкрасивіших мов у світі. На мовному конкурсі в Італії її було визнано другою за мелодійністю мовою світу після італійської.

Українська абетка є одним з варіантів кирилиці, вона налічує 33 літери.

Українська мова - одна з найпоширеніших мов у світі, і за кількістю носіїв посідає, за різними даними, 26 або 32 місце в світі.

Українська мова дуже багата на синоніми. Наприклад, слово "горизонт" має 12 синонімів. Але абсолютний рекордсмен - слово "бити". Згідно з "Коротким словником синонімів української мови", їх аж 45.

Українська мова багата на зменшувальні форми. Зменшувально-пестливу форму має, як не дивно, навіть слово "вороги" - "вороженьки".

З ХVІІІ до ХІХ ст. в українській мові використовувалося близько п'ятдесяти різних систем орфографії. За кількістю систем письма українська мова перевершує навіть монгольську, яка зазнала дуже багато змін у правописі.

Найбільш уживаною літерою в українській абетці є літера "п"; на цю літеру також починається найбільша кількість слів. Літера "ф" - найменш уживана буква українського алфавіту. Слова, які починаються з цієї літери, в переважній більшості випадків прийшли в українську мову з інших мов.

Найдовшим словом, яке існує в українській мові, є "дихлордифенілтрихлорметилметан" (назва хімікату, що використовується для боротьби зі шкідниками). Слово містить у собі аж тридцять літер!

Іменник у нашій мові має 7 відмінків (один з них - кличний). Це відрізняє українську від інших східнослов'янських мов.

Хотілося б додати, що мова - це не просто засіб спілкування, а й культурне обличчя нації. Тож цілком логічним, на мою думку, є той факт, що народ, який недбало ставиться до рідної мови, культури, не має і своєї незалежної, розвиненої та стабільної держави.

Нехай рядки Шевченка "... І чужому научайтесь, й свого не цурайтесь..." занадто "хрестоматійні", та все ж у міркуваннях про українську мову на думку завжди спадають саме вони. Якби українці послуговувались цими словами як життєвим девізом і не цуралися своєї мови, певно, багато що в Україні змінилося б на краще.
Джерело

# data[].attributes.attachment_link.title
Факти про виникнення Української Мови

# data[].attributes.attachment_link.description
Українська мова є найдавнішою з живих слов'янських мов, а російська мова - новіша й походить від української церковнослов'янської мови.

# data[].attributes.headline
Неля Володимирівна

# data[].attributes.subject
Неля Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
MAMABOOK - найкращий український сайт для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Аби достукатися до сучасних підлітків, варто розмовляти їхньою мовою. Тобто зрозумілими для дітей асоціаціями, діалогами та навіть сленгом. Наш сайт Mamabook пропонує продемонструвати школярам стильну мальовану історію. Цей мультик - наспівана українська абетка. А точніше - начитана, адже виконана в популярному реп-стилі.

Сам мультик також дуже вдало стилізований. Дітям сподобається зрозумілий та інтуїтивно близький для них контент. Текст співанки-мультика вражає синонімічністю, багатством лексики. Навіть в ігровій чи розважальній мові перегляд подібних відео піде дитині виключно на користь.

Отже, як весело співають у мультику, діти "мусять мову муштрувати - мову мами й мову тата"!

ДИВІТЬСЯ ТАКОЖ: 5 чудових коротких мультиків, які вчать дітей робити добро

# data[].attributes.attachment_link.title
Стильний реп-мультик про українську мову, від якого буде в захваті кожен школяр

# data[].attributes.attachment_link.description
Цікаві та повчальні мультики для дітей. Мультик про рідну мову. Найкращі українські мультики для дітей, школярів. Ідеї виховної години.

# data[].attributes.headline
Неля Володимирівна

# data[].attributes.subject
Неля Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
16 липня 2019 р.

В Україні набув чинності новий закон про мову. Згідно з новим законом, українська домінуватиме в публічному просторі. Захист мов нацменшин має бути врегульований окремим законом.

В Україні у вівторок, 16 липня, набув чинності закон "Про забезпечення функціонування української мови як державної" . Верховна Рада України ухвалила закон про державну українську мову 25 квітня, а 15 травня його підписав колишній президент України Петро Порошенко. Новий закон передбачає гарантії використання української мови в публічному просторі і не поширюється на мову приватного спілкування і мову релігійних обрядів. Норми закону встановлюють обов'язкове використання української мови в державному і комунальному секторах, на транспорті і в закладах харчування, маркуванні товарів і послуг, в медичній, освітній і мистецькій сферах, а також у засобах масової інформації. Водночас, мовні права національних меншин мають бути на виконання зобов'язань України згідно з Європейською хартією регіональних мов і мов нацменшин, гарантовані окремим законом, проект якого уряд має розробити і подати парламентові за півроку після набуття чинності закону про державну мову.
Чи справді ухвалення мовного закону розколює українське суспільство і загрожує масовими протестами російськомовного населення?
Згідно з соціологічними дослідженнями останніх років, мовне питання не входить до переліку пріоритетів переважної більшості українців. Але воно завжди було дратівливим для проросійських політичних сил, представники яких у Верховній Раді чинили запеклий спротив ухваленню мовного закону. Депутати від фракції "Опозиційний блок" і "Воля народу" заявили про намір оскаржити закон в Конституційному суді як такий, що суперечить кільком статтям Конституції України й проголосований із порушенням регламенту. Опитані соціологи і політологи не виключають, що проросійські сили намагатимуться зробити мовний закон одним з елементів своєї парламентської виборчої кампанії і закликати до вуличних протестів. Натомість автори закону стверджують, що він був узгоджений з представниками Ради Європи і НАТО, а також розроблений за зразком аналогічних законів, що діють у таких країнах Європейського Союзу, як Франція, Польща і держави Балтії.
Яким тепер буде статус російської мови?
Російська мова в Україні остаточно втрачає статус мови міжнаціонального спілкування. Ці функції новий мовний закон покладає виключно на українську мову. Обов'язкове володіння українською для державних службовців було запроваджене і раніше законом "Про державну службу". Але тепер володіння українською стає обов'язком кожного громадянина України й навіть для осіб, що прагнуть набути українського громадянства.
Де і ким може використовуватися російська мова?
Російська мова зводиться до статусу мови решти понад 100 мов національних меншин, які мешкають в Україні. Її застосування не обмежується в приватному спілкуванні і в релігійних обрядах. Так само, як і мови інших нацменшин, російська мова може бути присутні у книговидавництві, пресі, телебаченні і освіті та в сфері обслуговування. Але українській мові в цих галузях надається перевага - як мові міжнаціонального спілкування в публічному просторі. Наприклад, українська мова позиціонується як головна мова видавничої діяльності, а тиражі на інших мовах не можуть перевищувати тиражі українською. Інтернет-сайти зобов'язані мати україномовні версії, які мають відкриватися першими за умовчанням. Усі культурно-масові заходи мають проводитися виключно державною мовою. Театральні вистави на інших мовах повинні супроводжуватися субтитрами українською. В науковій сфері дозволяється писати наукові статті та дисертації або українською мовою, або мовами держав Євросоюзу.
Які штрафні санкції передбачені за порушення норми використання інших мов, в тому числі й російської, в публічному просторі?
За дискримінацію української мови, в тому числі на користь російської, запроваджується адміністративна відповідальність. В гуманітарній сфері - освіта, наука, культура, спорт - за порушення мовної політики загрожує штраф від 200 до 300 неоподатковуваних мінімумів (зараз це від 3400-5100 гривень, - Ред.). Набуття чинності цієї норми відтерміноване на три роки. За цей час в усіх областях мають бути створені центри з вивчення української мови.
Як буде організоване навчання російською мовою і російської мови в школах?
Українська мова стає обов'язковою у дошкільних, шкільних, позашкільних і вищих навчальних закладах. У молодшій школі й садочках допускається паралельне навчання російською та іншими мовами нацменшин. Для цього дозволено створення окремих класів або груп. Цей привілей не діє лише у вищих навчальних закладах, де навчання має бути виключно українською, з дозволом викладання одного або кількох предметів на одній з офіційних мов ЄС. Перехід зовнішнього незалежного тестування на українську мову відкладається до 2025 року.
Що буде з російськомовною пресою?
Заборони на мовлення чи друк газет російською мовою, як і іншими мовами нацменшин, немає. Але українська стає обов'язковою для всіх ЗМІ. Телепередачі російською чи іншими мовами мають дублюватися українською, а якщо хтось з учасників програми говорить іншою мовою, то телерадіокомпанія має забезпечити синхронний переклад.

На загальнонаціональних каналах квота української мови збільшується до 90 відсотків. Для регіональних ЗМІ допускається 20 відсотків добового мовлення російською чи іншими мовами. Виняток є лише для телерадіоорганізацій, що мовлять кримськотатарською мовою: для них українське мовлення може бути не менше 40 відсотків ефірного часу. Обов'язок кожного електронного ЗМІ мати сторінку українською мовою, яка повинна завантажуватися першою за замовчуванням, набуває чинності за півтора роки від набрання чинності закону.

Всі українські газети, крім тих, які виходять англійською та іншими мовами ЄС, а також кримськотатарською мовою, повинні виходити українською. Перехідний період для них встановлений у два роки. Газеті, що буде друкуватися російською, або іншою мовою нацменшини без тиражу державною мовою встановлений штраф від 6 800-8 500 гривень.
Як ті, хто не володіє українською мовою, можуть зрозуміти оголошення на транспорті, інструкції зі вживання ліків чи квитанції на сплату комунальних послуг?
Провізори в аптеках, працівники на транспорті, а також у всіх інших сферах обслуговування згідно із законом мають спершу звертатися до клієнтів українською мовою. Але на їхнє прохання мають продовжити спілкування зручною для нього мовою і надати нею всю необхідну інформацію. Для перекладу російською чи іншою мовою квитанцій та іншою друкованої продукції можна використовувати інформаційні інтернет-технології. Наприклад, популярний перекладач пошукової системи Google.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мовний закон на підтримку української - DW - 16.07.2019

# data[].attributes.attachment_link.description
В Україні набув чинності новий закон про мову. Згідно з новим законом, українська домінуватиме в публічному просторі. Захист мов нацменшин має бути врегульований окремим законом.

# data[].attributes.headline
Неля Володимирівна

# data[].attributes.subject
Неля Володимирівна

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як і багато моїх однолітків, наприкінці 90-х я розмовляла зі своїми ляльками російською. Усе в моєму житті на Рівненщині було українською - дитсадок, школа, родина, вулиці, але щойно доходило до гри, як в хід вступала російська.

У 2000 році народився мій брат, і в його житті була така ж "двомовність". Дорослі це заохочували. Пригадую, як мама моєї подружки, у якої виривався український акцент, питала свою дитину, ну чому ж вона не може так гарно гратися російською, як я? Я ж тим часом потай пишалася своїми "вміннями" і відчувала себе якоюсь вищою, особливою.

Звідки це береться і куди веде, я зрозуміла тільки через багато років, дізнавшись історію зросійщення українців. Вона була витонченішою, ніж здається на перший погляд. Російські царі не приховували намірів знищити українську мову, Валуєвський циркуляр (1863) і Емський указ (1876) забороняли україномовні книжки, театр, музику.

Натомість в СРСР комуністи спершу провели швидку "українізацію", щоб заручитись підтримкою українців, а потім розпочали повзучу політику витіснення української мови з культури, освіти, науки та побуту.

Тих, хто намагався звернути на це увагу, називали "націоналістами". Наприклад Іван Дзюба, який у 1965 році написав памфлет "Інтернаціоналізм чи русифікація?" про кричущі наслідки такої мовної політики, втратив роботу і опинився за ґратами. Таких людей було дуже багато.

Щоб краще влаштуватися, багато українців переходили на російську. Наприкінці існування СРСР більшість шкіл у містах були російськими, українська переважно залишалася тільки в селі і на заході країни.

Російська мова асоціювалася з успіхом, перспективами, і коли Україна стала незалежна, багато людей і далі мислили так само. Навіть у відносно недалеких 2011-2015 роках деякі мої однокласники, до цього україномовні, переїжджаючи до Києва чи Харкова, у соцмережах чи на роботі заговорили російською, "бо так робили усі".

Це було поширене явище. Ситуація змінювалася тільки після чергових національних потрясінь, завданих Росією, коли на тлі війни все більше українців почали замислюватися, чому вони говорять російською і поступово поверталися до української.

ВВС зібрала історії з різних регіонів, які яскраво ілюструють причини, чому люди були вимушені змінювати українську мову спілкування на російську навіть в незалежній Україні.

Вони дають можливість краще зрозуміти ситуацію, до якої зараз дійшла Україна у мовному питанні під час війни.

Принцип добровільності

Якщо уявити собі суд, на якому Росію як наступницю СРСР взялися судити за русифікацію українців, її адвокати швидко би виграли справу.

Документів про заборони чи примус говорити російською просто немає, говорить Євгенія Кузнєцова, письменниця та авторка книжки "Мова - меч" про мовну політику радянських часів. Вона має науковий ступінь докторки філософії в галузі міжнародних та міжкультурних досліджень.

Під час українізації офіційні установи УРСР навіть заговорили українською, але на початку 1930-х Сталін поклав цьому край, і в 1938 році з'явилася постанова про обов'язкове вивчення російської мови. А в 1958-му - про те, що хоч навчання у школах має бути рідною мовою, батьки можуть вирішувати, якою мовою навчатися їхнім дітям.

"Велика загадка, в яку школу - російську чи українську - віддасть батько дитину, знаючи, що у вузі синові чи дочці все одно доведеться перекручуватися по-російському, що з російською мовою "станешь человеком"..., з українською тільки сорому наберешся. От вам і добровільність!" - писав про це ще в 1965 році Іван Дзюба, спостерігаючи, як масово після тієї постанови українські школи ставали російськими.

У 1926 році в українських школах вчилося 97% учнів, писав Дзюба, а в 1958-1959-му - вже 21%. Ситуація гіршала з кожним роком, і в кінці 80-х у Донецьку, Луганську, Чернігові, Сімферополі та Миколаєві не було жодної української школи. Українська мова залишалась переважно у селах і містечках у малих школах.

Тим часом на нові заводи в Україну на керівні посади часто завозили росіян, а українці займали переважно нижчі місця. Спостерігаючи за начальниками, каже Кузнєцова, вони розуміли, що першою сходинкою наверх була російська мова.

Дослідниця припускає, що для дітей російських начальників першими ввели і практику звільнення від уроків української мови, які у школах залишалися.

Батьки могли написати заяву про відмову від уроків через "слабке здоров'я чи велике навантаження", каже мовознавець і кандидат філологічних наук Олександр Скопненко, який зустрічав такі історії про дітей військових.

Автор фото, Getty Images

Підпис до фото,
Дитсадок у Ялті, 1960 рік

Схоже на те, що пізніше такі довідки могли отримати не тільки військові. От як ті часи згадує для ВВС Наталя Костиря з Дніпра.

"Вже у 1960 році в медучилищі, де вчилася мама, викладали російською мовою. Деяких молодих людей, слабких духом, це ламало. Вони починали "гекати" та "штокати", але не моя мама.

Змалку я кликала батьків "мати" і "батько, і, почувши це, люди якось чудно завмирали. У дворі, де ми жили, дітвора мене прозивала "Наташка-українка".

У 1983 році я пішла до школи, яку зробили російською. Було смішно слухати, як говорять вчителі. Мою мову теж пробували зламати, викликали матір до директора і вимагали перенавчити дитину на "мову всіх пролетарів".

Мама відповіла, що в цьому немає потреби, і потім їй пропонували вивезти мене в село, де ще були українські школи. Чудно це було - наша родина завжди жила у місті та говорила українською.

Коли вчителі зрозуміли, що ніхто нікуди не поїде і дитину не перенавчатиме, вирішили зайнятися цим самі. На продльонці мене муштрували читати, переказувати та писати російською.

У 1984-85-му в нас з'явився урок української мови. Але діти могли взяти довідки, щоб їх звільнили від цих уроків "за станом здоров'я".

Недовго думаючи, я теж вирішила піти в лікарню за довідкою. Лікарка погодилася мені виписати, але вона думала, що це від уроків української. А я взяла і попросила виписати мені звільнення від російської. Який же ґвалт був, матір у лікарню викликали!

Зрештою, школі вдалося навчити мене російської, я досі пишу без помилок. Але разом з тим школі не вдалося викорінити з мене мого рідного, хоч вона і принесла в моє життя суржик".

Українська мова - державна

У 1991-му, після проголошення незалежності України, українська мова отримала статус державної.

На неї переводили офіційні установи, документацію і заклади освіти. Якщо в 1991 році в Києві українською вчилося 30% учнів, то у 1998-му - 87%. Частка учнів в українських школах до кінця 90-х в середньому зросла на 20-30% по всій країні. У деяких регіонах на українську перейшла більшість.

Проте на півдні та сході російська все ще домінувала в навчанні. На Донеччині, за даними статистичного щомісячника України, до 1998-го кількість учнів в українських школах зросла лише з 3 до 10%, у Криму - з нуля до 0,5%.

Потужним джерелом українізації стали фестивалі української музики - нове явище для української культури. Фестиваль "Червона Рута" пройшов у 90-х у Запоріжжі, Донецьку, Криму та Харкові. На відео виступу гурту "Вхід У Змінному Взутті" можна побачити, з яким захватом у 1995 році в Севастополі зустрічали їхні українські хіти.

Тоді ж на телебаченні стартує "Територія А", хіт-парад україномовних кліпів, і українська музика йде в широкі маси. На додаток до таких культових гуртів, як ВВ і Брати Гадюкіни, з'являється багато нових імен - Аква Віта, Скрябін, Табула Раса, Камалія, Юрко Юрченко, Олександр Пономарьов.

Але і російських артистів більшало, вони виступали в Україні, їх любили. Тим часом у Росії більшало грошей на просування своєї культури. Умови почав диктувати ринок, і в кінці 90-х Україну завалило російськими програмами, серіалами і "старими пєснями о главном", каже письменниця Євгенія Кузнєцова.

Як тоді жартували, навіть гурт "Океан Ельзи" став дуже популярним в Україні тільки після того, як він засвітився у Москві.

А міста і далі залишались переважно російськомовними, про що якнайкраще розповідали вуличні музиканти на їхніх вулицях, виспівуючи молодіжний хіт Тараса Чубая "Вона" - про кохання, літо, вино і "зрусифіковані міста".

Все, що було російським, вважалося крутим, каже Кузнєцова, і люди до цього тягнулися. Якщо у 1995 році річний наклад україномовних журналів та інших видань був на рівні 70% від усіх, то в 2004-му він впав до 28%.

Українська мова хоч і стала державною, каже мовознавець Олександр Скопненко, але "держава не створювала дієвих механізмів, що українська мова - це назавжди, що без неї не може бути професійної діяльності".

Вогонь розпалювали комуністи, які вигадували ідеї, як надати російській якогось офіційного статусу. "Зрозуміло, що коли суспільство відчуває віяння, що все це несерйозно і тимчасово, то так воно і реагує".

Про те, як було працювати в ті роки україномовним українцям, пригадує для ВВС комунікаційниця і письменниця Оксана Мороз. Вона родом із Нововолинська, але живе у Києві.

Просто робочий інструмент

Я народилася у 1982 році, російської не було ні в родині, ні в школі. Коли я пішла в ліцей у 9 класі, вивчення російської вже скасовували, але вийшло так, що у нас ще було декілька уроків.

Для мене це була трагедія: я не знала російською нічого. Розуміла, але читати і писати нормально не могла. Але уроки швидко скінчилися і я вступила до Львова, де російської майже не було. Після навчання пішла працювати в банк комунікаційницею, де теж усе було українською, тільки дві пані розмовляли між собою російською.

Але десь у 2003-2005 році ми відкривали київську філію, і я вперше зіштовхнулася з тим, що треба писати російською. Це була катастрофа, тоді не було гугл-транслейта. Я намагалася писати, а потім ішла до російськомовної секретарки і просила перевірити помилки. "Оксаночко, я зараз перепишу", - відповідала вона. Мені було дуже соромно.

Але роботи над філією було повно, купу всього треба було писати російською, і згодом я перестала боятися цієї мови. А через два роки переїхала до Києва, де російською було все - документообіг, службові записки, консультанти з Москви приїжджали. Пощастило, що мій шеф був україномовним, з Хмельницького. Це була єдина людина, яка на вищих посадах спілкувалася українською - можливо, я більше і не зустрічала таких людей.

Не можу сказати, що були натяки на те, що українська мова - низьковартісна, але були насмішки, що от не вміє говорити російською, не може правильно перекласти. Це було не цькування, радше подив - ну як таке можна не знати? Для Києва це було дивно, а для мене - що всі люди як люди, а я одна ненормальна. З моїм комплексом відмінниці мені було важливо писати без помилок.

Через декілька років я вимучила свою російську. Змушувала себе писати, читати російською, спілкуватися з колегами. Для мене це було не про моду, мова була просто робочим інструментом.

Але у 2010 році, коли я вже нормально говорила, сформувалося і коло російськомовних друзів, знайомих - російська стала у моєму житті домінуючою. Вдома на Волині я вже не могла з батьком нормально говорити українською, з мене йшов потік русизмів.

Назад на українську я перейшла в 2019 році. Сіла писати свою першу книжку і зрозуміла, що вже не можу писати українською. Речення не звучали, були штучні. І я написала книжку російською, хоч було зрозуміло, що видавати треба українською.

"Як бути, сама перекладеш?" - спитав видавець. І от пам'ятаю сиджу, вставляю текст в гугл-транслейт, і мені знову соромно. Як так - я усе життя спілкувалася українською, що взагалі відбувається?

Мені страшно від того, як швидко людина русифікується. Мені вистачило 13 років життя у Києві. Історія з книжкою стала сигналом і я змусила себе повернутися до української. Просто починала розмову тільки українською, нехай спочатку і суржиком. Сьогодні, коли я чую російську, мене пересмикує.

Село і мова

Ще однією причиною, чому українці переходили на російську, було бажання стати міщанами та позбутися "сільських звичок".

Українська мова краще збереглася подалі від міст, хоч так було не скрізь - у містах на заході України можна було почути українську. Але загалом українську мову прозивали сільською, а село в СРСР традиційно вважали відсталим, тому що там зі скрипом приживалися комуністичні ідеї, каже дослідниця Євгенія Кузнєцова.

Нехай українська мова залишається в селі, вона годиться тільки для того, щоб обслуговувати відстале місцеве життя, казали мовознавці в 30-х, для прогресивного міста вона просто не підходить.

Цей урок засвоювали селяни і, переїжджаючи в місто на роботу, старалися не виділятися і говорити російською. У 1960-70-х люди почали масово їхати з сіл до міст, і "все там до них промовляло, що аби стати успішним, треба відмовитися від свого походження, зокрема мови", - каже мовознавець Олександр Скопненко.

Цей стереотип надовго прижився в головах, каже Євгенія Кузнєцова. Вона до 7 класу жила в селі, а в кінці 90-х переїхала до Вінниці.

"Якось мама попросила мене у місті щось купити. Мені було років 9-10, і в магазині я моментально перейшла на російську. Мама тоді сказала, що не обов'язково купувати в магазині російською. Я запам'ятала, але тоді зробила саме так, тому що була переконана, що так треба".

Але не всім щастить зі своєчасними уроками. Ось як перехід на російську пригадує для ВВС Надія Сидоренко, соціологиня, яка народилася в селі на Івано-Франківщині.

"З моїх діалогів сміялися якщо не вголос, то поглядом"

У 90-х я, проста україномовна сільська дівчинка з Івано-Франківщини, вступила до училища культури в Каневі. Тоді я говорила на типовому для прикарпатського селища діалекті, а в місті вся молодь спілкувалась виключно російською.

Щоб бути з "крутими", я теж стала переходити на російську. Я помічала таку потребу і раніше, коли до нашого села на літо приїжджали дівчата зі Львова, Ужгорода і намагалися якщо не говорити російською, то хоч би вживати в розмові окремі російські слова. Це наче підкреслювало їхній статус міщан, і до них уже по-іншому ставилися, в тому числі хлопці.

Я не могла говорити так у селі, у нас російської мови в побуті не вживали, і з моєї вимови би просто насміхалися. Натомість у Каневі я чула тільки російську і помітила, що "бидляцкій сельській язик" дратував однолітків. З моїх діалогів сміялись якщо не вголос, то поглядом. Відкритого приниження не було, але через зверхнє ставлення мене не вважали своєю.

Після переходу я відчула піднесення - нарешті я своя! Це була наче посвята. Ні тоді, ні пізніше я не відчувала зради - не так мене виховали. Прості селяни хоч і вважали себе патріотами, але мова для них була тільки засобом спілкування, вони не надавали їй якогось магічного статусу, як ми робимо це зараз.

Після Канева я закінчила університет у Переяславі, зустріла чоловіка. Разом ми переїхали до Києва і там відчули панування російської на повну. Хоч матір чоловіка з Росії, він говорив українською та недолюблював суржик. Але попри це у Києві ми не стали винятком, і як всі писали резюме, шукали роботу і розмовляли в офісах тільки російською.

Але з початком Революції Гідності чоловік вперто почав виправляти русизми в сімейних розмовах і ми поступово почали переходити на українську. Я почала писати листи українською, говорити нею в магазинах. Звісно, відповідали російською, але я перестала переходити на мову співрозмовника.

Зараз комплекс меншовартості в минулому і я рада, що ми виховали дітей українською. Але якщо чесно, я довго сумнівалася, чи це правильне рішення. Не хотіла, щоб мої діти були білими воронами, щоб їх, як мене, відштовхували однолітки.

Власне, я і не помилилась: у 2008 році, коли донька пішла в перший клас, вона була єдиною україномовною. Але на відміну від мене, вона не ставилася до цього, як до чогось незвичайного. Їй подобалося бути собою.

Молодший син пішов у перший клас у 2014-му, і теж був ледве не єдиним, хто говорив українською в повсякденному спілкуванні. Але у цьому вже не було нічого ненормального. Він говорив українською, його друзі - російською, але це не впливало на їхні стосунки.

"Це було модно, звично і зручно"

За президентства Леоніда Кучми українізація мляво, але продовжувалася. Школи і далі переходили на українську, були спроби покращити ситуацію із засиллям російської мови на телебаченні.

Після Помаранчевої революції до влади прийшов Віктор Ющенко, який вважав, що "без особливої підтримки російська мова витіснить українську".

За його президентства в Україні ввели обов'язковий дубляж фільмів українською мовою в кіно. Рішення зустріли з опором, намагалися скасувати, але українська мова прижилася в кінотеатрах. Дубляж був талановитим і багатьох людей призвичаював до української.

Однак в ті роки зростала і популярність Віктора Януковича.

Коли він став президентом, з'явилося багато нового: рішення про обов'язковий дубляж кіно скасували, години для вивчення української мови в школах зменшили, дозволили здавати ЗНО російською.

Попри спротив громадськості, опір багатьох областей і бійки в Раді у 2012 році більшість на чолі з регіоналами прийняла закон Ківалова-Колісніченка, який мав ще більше розширити використання російської мови. Українську прибрали навіть з реклами, чи не єдиної сфери, де вона все ще домінувала, а у регіонах дозволили російський документообіг.

Проти його ухвалення виникав "мовний майдан".

Як писав один із оглядачів, "за два тижні в серпні 2012 року Україна змінилася сильніше, ніж за два десятиліття після розпаду СРСР".

І хоча закон Ківалова-Колісніченка працював в Україні недовго, і зрештою був визнаний неконституційним, мовні суперечки, які він спричинив, мали серйозні наслідки. Цей закон і наміри його скасувати згадували прихильники Росії після Революції Гідності, використовуючи цю історію для виправдання анексії Криму і сепаратизму на Донбасі.

Після шоку, який пережила країна, посилення української мови розгорнулося з новою силою.

З'явились норми про поетапний повний перехід освіти на українську, про обов'язкові квоти для мови на телебаченні та радіо, про обслуговування у публічних місцях виключно українською. Окремий мовний закон закріпив позиції української мови.

Багато людей критикували нові правила і казали про дискримінацію російської, опозиційні політики обіцяли їх переглянути.

Але цього так і не сталося. Хоч іноді норми мовного закону саботують, українська мова все ж стала "робочою" і почала проникати в побут. Про це свідчить історія, яку ВВС розказує 36-річний Євген Клопотенко, шеф-кухар і ресторатор.

"Я виріс у Києві. Пам'ятаю, українська у місті звучала нечасто, нею послуговувалися одиниці. Втім, усі мої рідні були і є україномовними.

Приблизно до 30-ти я спілкувався українською виключно вдома. Коли виходив у зовнішній світ - чомусь перемикався на російську. Це відбувалося скрізь: у школі, університеті, з друзями, під час побачень і навіть у соцмережах. Чесно, я не можу пояснити, чому. Мабуть, такі були правила мого оточення. Це було модно, звично і зручно.

Тато часто казав: "Женю, переходь на українську". Але я не надавав цьому особливого значення. Батько виховував мене патріотом і я завжди любив Україну, хоч і не задумувався, в чому важливість мовного питання. Я розумів, що знаю українську, можу нею говорити. Але головне питання - навіщо? Я не відчував такої потреби.

Відверто кажучи, мотивацією для мене стало впровадження (у 2017 році - Ред.) мовних квот на телебаченні та радіо. Я повернувся до української, коли мені запропонували стати україномовним шеф-кухарем на телебаченні. Тоді була велика потреба в україномовному контенті і я вирішив, що це ідеальний час, щоб повернутися до свого коріння.

Коли я вперше перейшов на українську, було важко. Жарти, багато інших мовних форм доводилося змінювати. Одного разу хтось сказав, що мені варто переглянути свої україномовні ефіри. Мовляв, там я геть інша людина. Я переглянув декілька перших епізодів своєї програми і зрозумів: це моя мова. Так відбувся злам, після якого я почав говорити українською скрізь.

Згодом я глибше розібрався в історії України і збагнув, що мова робить нас приналежними до конкретної нації, об'єднує і дає відчуття дому. Перейшовши на українську, я почав більше любити свою країну, глибше її відчувати. Нібито ми - це щось єдине та нероздільне.

Мої батьки були задоволені. Нарешті сталося те, на що вони чекали багато років. Друзі спочатку говорили: "Та що ти починаєш". Навіть кілька разів жартували. А потім звикли і просто підтримали.

"Я не хотів виділятися"

На сході та півдні України ситуація з українською мовою складніша. У 1998 році у Донецькій області тільки 10% учнів ходили до українських шкіл, у Луганській - 13%. Краще було на Одещині - 37%, Харківщині - 47% та Запорізькій області - 38%.

Посилення української мови у цих регіонах рухалося повільно. До початку війни в 2014 році лише половина шкіл на Донбасі були українськими.

Але місцеві переїжджали і для когось переїзд у такі здавалося б зросійщені міста як Київ, порівняно з домом, навіть ставали віддушиною і надихали не соромитися української.

Про це ВВС розповідає 44-річний журналіст і письменник Володимир Миленко. Він родом із Запоріжжя, але три останні роки живе в Івано-Франківську.

"Я народився у Запоріжжі, але до закінчення школи жив у селі. Там розмовляв, звісно, українською, як і всі навколо.

Після школи у 1995 році поїхав навчатися в Запоріжжя, де місцеві та студенти на моєму факультеті математики говорили тільки російською. Тож і я перейшов, щоб не виділятися.

Це було більш-менш звичне явище. Я змалку розумів, що українці - не росіяни, у нас своя мова, музика. Але водночас було відчуття, що у місті треба говорити російською, щоб не виділятися.

Та і я не любив виділятися - це були "лихі 90-ті", у місті могли запросто пограбувати, а тут ти ще і мовою себе видаєш.

Щоправда, мій перехід був не на 100%. Вдома з батьками чи в гуртожитку з сусідом з сусіднього села я спілкувався українською. Коли потім вчився на філологічному, на факультеті теж говорив українською. Але поза навчанням, і на роботі в ЗМІ говорив і писав російською. Така була класична двомовність.

Змінив усе Київ, куди ми ненадовго переїхали з дружиною у 2006 році. Хоча ми все ще працювали в російськомовних конторах, саме в Києві я почув, що дехто на вулицях і ринках говорить українською. Це додало мені мовної розкутості, і я намагався купувати продукти на ринку тільки в україномовних продавчинь.

У 2010 році, на початку часів Януковича, ми повернулися до російськомовного Запоріжжя. Але після Києва я вже не мав комплексів і всюди говорив українською, хоч до 2014 року це і викликало трохи здивовані, навіть перелякані погляди, в основному від старшого покоління.

Старшого сина ми виховали у винятково україномовному середовищі. Думаю, це вдалося тому, що вдома ми розмовляли літературною українською. Ще були україномовні книжки, мультики. Коли він пішов у перший клас, то не вмів читати і говорити російською.

Звісно, у школі його навчили - всі, крім нього, розмовляли російською, і це після 2014 року. Пам'ятаю, у другому класі я писав заяву на відмову від уроків російської мови для сина, а директорка, яка публічно пишалася патріотизмом своєї школи, відмовляла.

Звісно, їй не вдалося. І сина, на нашу радість, з його шляху теж ніхто не збив.

"Кавалери відсіювалися, коли я казала, що україномовна"

Було й багато людей, які в 90-і та 2000-і принципово не переходили на російську у Києві. 45-річна Міра Пашук, бухгалтерка з Ківерців, яка живе у Києві - одна з таких.

"Моя сім'я була двомовною, російська на рівні з українською. Коли я вступила до Києва, то розмовляла жорстким суржиком і була переконана, що під час навчання мені доведеться перейти на російську.

Але був 1995 рік, я вступила в Київський національний економічний університет, де ректор якраз проводив українізацію.

Моїй подружці, яка розмовляла сільським суржиком, після російської школи спочатку було важко. Було багато і російськомовних, вони теж вчилися українською. Пів року тільки один предмет був російською, і викладачка вибачалася - вона працювала в університеті останній рік.

Але якщо навчання було комфортне, на роботі залишатися україномовною було важче. Я, головна бухгалтерка, зазвичай була єдина україномовна в колективі.

Мене прозивали "Мірка кошти-речі", а на одній роботі начальник сказав - "перейди на нормальну мову, я тебе не розумію". Це були вже не натяки чи жарти, я так і заціпеніла тоді зі своїми паперами. Звісно ж, я звільнилася.

Українська мова впливала і на особисте життя. З'явився чат, аська, і я там знайомилася з хлопцями. Розмова зазвичай починалася російською - може тому, що це сприймалося як гра, коли треба багато вигадувати, а гралися ми зазвичай теж російською.

Але через кілька речень українське з мене так і просилося, і я зізнавалася, що україномовна. "А з якого ти села?"- питали у відповідь, і приблизно 20% кавалерів відсіювалося, для них мова була проблемою.

Але не для всіх. Мій чоловік - російськомовний, корінний кримчанин. У його родині всі говорили російською, хоча бабця була україномовна. Коли він переїхав у Київ, я була його перша україномовна знайома. Він мене якось навіть запитав: "Скажи, а ти і думаєш українською?"

Зрештою, мене так і не зламали. Думаю, я просто не хотіла бути, як усі. Хотіла якось виділятися, але зовнішність, як я вважала, мала посередню, і шукала інший, свій метод. А ще я ніколи не гналася за модою. От всі закурили в університеті, а я не закурила, на російську багато хто перейшов, а я - не перейшла".

Зараз Міра Пашук вперше працює в повністю україномовному колективі, в дитсадку. І хоч діти, за її словами, приходять все ще переважно російськомовні, багато знайомих, зокрема з випалених росіянами міст на сході України, переходять на українську.

Оксана Мороз, яка багато працювала з бізнесменами, каже, що тільки зараз бізнес-середовище стало українським. Її більше не просять читати лекції російською, як це бувало після 2014 року.

Але Надія Сидоренко помічає, що в 2023 році, як це було в 2015-му і 2016-му, коли люди почали звикати жити з війною, ентузіазм стихає і з'являються розмови про те, що мова - це не так і важливо.

Значна частина українців не підтримує українізацію і вважає, що російську дискримінують. У 2023 році навіть зріс відсоток тих, хто думає, що російськомовних в Україні утискають чи переслідують.

Якщо у травні 2022 року, на четвертий місяць війни, 93% українців були впевнені, що це неправда, то через рік таких людей 84%. Підтримка тези про утиски російськомовних зросла з 5% до 8%.

Директор Київського міжнародного інституту соціології Антон Грушевський вважає, що така тенденція є через емоційні суперечки навколо української мови, яких за останній рік траплялося багато.

Окрім того, багато людей зі сходу України переїхали на захід, тож подекуди виникали мовні непорозуміння.

І це ще варто враховувати, що значна частина російськомовного населення перебуває під окупацією і їхню думку соціологи не фіксують.

Хтось із людей, які розповіли ВВС свої історії, вважають, що мовна політика правильна і має бути жорсткішою, а хтось навпаки вважає м'які методи ефективнішими.

Євген Клопотенко в колі знайомих провів невеликий експеримент і зрозумів, що всі люди в Україні знають українську мову. Але говорити їм заважає лише страх помилитися.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Я хотіла стати своєю". Історії українців, які перейшли на російську мову, а потім передумали - BBC News Україна

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія зросійщення українців була витонченішою, ніж здається. Російська мова асоціювалася з успіхом, перспективами, і коли Україна стала незалежна, люди і далі мислили так само. Усе змінювалося тільки після чергових національних потрясінь, завданих Росією.

# data[].attributes.headline
Гурт "Шум’я": сучасна молодь і українська традиційна культура

# data[].attributes.subject
Гурт "Шум’я": сучасна молодь і українська традиційна культура

# data[].attributes.body
Фольклорний гурт "Шум’я" з Києва нещодавно відвідав з концертом Гребінку. Молоді люди співають старовинні українські пісні, відтворюючи традиційне багатоголосся, їздять в експедиції за матеріалом та виступають по всій Україні і за кордоном. Наразі у гурті "Шум’я" шестеро людей: Тетяна Собко, Олександр Федоренко, Анна Комар, Максим Леонтьєв, Ольга Стернейчук і Марта Кудрякова. Причому двоє учасників колективу - з Гребінківщини.

"Відчуваю, що ми робимо щось справді вартісне, оскільки зараз як ніколи важливо зберегти нашу традицію, не розгубити слова і мелодії. Бо це — наша ідентичність, наша культура. А від цього великою мірою залежить і наша незалежність як держави" - говорить Анна Комар, учасниця гурту.

Тепло на серці від впевненості, що скарби української культури - прекрасні мелодійні народні пісні - не зникнуть в такі буремні часи, а будуть і далі жити, збережені молодими свідомими українцями!

Поліна Григорівна Комар

# data[].attributes.attachment_link.title
гурт "Шум'я", виступ в м.Гребінка, 3 лютого 2024 року

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про українську кухню🥟

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про українську кухню🥟

# data[].attributes.body
Страви з борошна почали готувати ще 5000 років тому. Предки вирощували просо, пшеницю і ячмінь. Жито з’явилося трохи пізніше – близько тисячоліття тому.

Для українців сало не лише цінний продукт, а й символ національної культури. За даними істориків, свинарство популяризували на вітчизняних просторах у ХІІ–ХІІІ століттях. За іншими записами, при виборі релігії на Русі одним з аргументів на користь християнства було те, що мусульманам приписано «свинини не їсти, вина не пити».

Слов’яни називали гречку «гречею», «гречухою», бо сіяли її грецькі монахи. До нас ця буденна для сучасних людей страва потрапила приблизно в ІІ столітті з Візантії.

Картопля з’явилася в Україні лише 300 років тому. А цибулю, часник, капусту, ріпу й огірки наші предки їли ще 2500 років тому.

Згідно зі списком, складеним туристами з усього світу, українська кухня входить у десятку найбільш смачних, розмістившись між японськими і китайськими кулінарними традиціями.

Хоч як дивно, але найбільшу славу українській кухні принесли не борщ, вареники та пампушки із салом, а котлети по-київськи! За звання батьківщини цієї страви борються Україна, Німеччина, Франція, Росія та навіть США!

Найулюбленішою українською стравою співгромадяни назвали саме борщ, згідно з опитуванням, проведеним у 2013 році. У список також увійшли вареники (18%), шашлик (10%), холодець (7%), котлети (6%) і відбивні (5%).

Перевага свинини над яловичиною в нашій кухні пояснюється історично: волів використовували як тяглову силу, тому їсти це м’ясо було не прийнято.

З давніх-давен наші предки відзначались особливою практичністю в приготуванні страв. Так, в одній печі готували одразу їжу на сніданок, обід і вечерю.

Про звання першої кавової столиці України сперечається відразу кілька міст – Кам’янець-Подільський, Хотин (які були форпостами слов’янського світу у війні з турками) та Львів.

Основними приправами української кухні раніше вважали аніс, м’яту, перець, хрін, кмин, кріп. Їх щедро додавали у випічку та в перші страви.

Обожнюю українську кухню, вважаю її найсмачнішою у світі! А яка ваша улюблена страва?

Даценко І.В.

# data[].attributes.headline
До тебе, Україно, наша

# data[].attributes.body
До тебе, Україно, наша бездольная мати,
Струна моя перша озветься.
І буде струна урочисто і тихо лунати,
І пісня від серця поллється.
По світі широкому буде та пісня літати,
А з нею надія кохана
Скрізь буде літати, по світі між людьми питати,
Де схована доля незнана?
І, може, зустрінеться пісня моя самотная
У світі з пташками-піснями,
То швидко полине тоді тая гучная зграя
Далеко шляхами-тернами.
Полине за синєє море, полине за гори,
Літатиме в чистому полю
Здійметься високо-високо в небесні простори
І, може, спітка тую долю.
І, може, тоді завітає та доля жадана
До нашої рідної хати,
До тебе, моя ти Україно мила, кохана,
Моя безталанная мати!

# data[].attributes.attachment_caption
Через цензуру, вірш найчастіше друкувався під назвою “Пророцтво 17-го ро­ку”. Гранітні обеліски, як медузи, Повзли, повзли і вибилися з сил — На цвинтарі розстріляних ілюзій Уже немає місця для могил.  Мільярди вір зариті у чорнозем, Мільярди щасть розвіяні у прах. Душа горить. Палає лютий розум. І ненависть регоче на вітрах.Коли б усі одурені прозріли, Коли б усі убиті ожили, То небо, від прокльонів посіріле, Напевне б, репнуло від сорому й хули. Тремтіть, убивці! Думайте, лакузи! Життя не наліза на ваш копил. Ви чуєте? На цвинтарі ілюзій Уже немає місця для могил! Уже народ — одна суцільна рана, Уже від крові хижіє земля, І кожного катюгу і тирана Уже чекає зсукана петля. Розтерзані, зацьковані, убиті Підводяться і йдуть чинити суд, І їх прокльони, злі й несамовиті, Впадуть на душі плісняві і ситі, І загойдають дерева на вітті Апостолів злочинства і облуді 23.12.1962 Прикріпила: Сбітнєва Дарʼя, 11-А клас.

# data[].attributes.headline
Вірш В. Симоненка «На цвинтарі розстріляних ілюзій»

# data[].attributes.subject
Вірш В. Симоненка «На цвинтарі розстріляних ілюзій»

# data[].attributes.headline
10 цікавих фактів про українську мову

# data[].attributes.subject
10 цікавих фактів про українську мову

# data[].attributes.body
1. Сучасна українська мова має близько 256 тисяч слів.

2. За лексичним запасом найближчою до української мови є білоруська — 84% спільної лексики. Далі йдуть польська і сербська (70% і 68% відповідно), потім — російська (62%). "До речі, якщо порівнювати фонетику й граматику, то українська має від 22 до 29 спільних рис з білоруською, чеською, словацькою й польською мовами, а з російською тільки 11", — кажуть експерти.

3. В українській мові, на відміну від решти східнослов'янських мов, іменник має 7 відмінків, один з яких — кличний.

4. У 448 році візантійський історик Пріск Панійський під час перебування в таборі гунського володаря Аттіли на території сучасної України, записав слова "мед" і "страва". Це була перша згадка українських слів.

5. Українську мову в різні історичні періоди називали по-різному: про́ста, руська, русинська, козацька тощо. Історично найуживанішою назвою української до середини XIX століття була назва "руська мова".

6. В українській мові найбільша кількість слів починається на літеру "П".

7. Найменш уживаною літерою українського алфавіту є літера "Ф".

8. Українська мова багата на синоніми. Наприклад, слово "горизонт" має 12 синонімів: обрій, небозвід, небосхил, крайнебо, круговид, кругозір, кругогляд, виднокруг, видноколо, виднокрай, небокрай, овид.

9. Назви всіх дитинчат тварин є іменниками середнього роду: теля, котеня, жабеня.

10. Українська мова має велику кількість зменшувальних форм. Навіть слово "вороги" може звучати як "вороженьки".

Виконала Кликова Тетяна 11-а

# data[].attributes.attachment_caption
Прикріпила Гоч А., 11-А

# data[].attributes.headline
Ліна Костенко про Україну 

# data[].attributes.subject
Ліна Костенко про Україну 

# data[].attributes.body
А ви думали, що Україна так просто. Україна — це супер. Україна — це ексклюзив. По ній пройшли всі катки історії. На ній відпрацьовані всі види випробувань. Вона загартована найвищим гартом. В умовах сучасного світу їй немає ціни.

Із захопленням читаю і вчу твори Ліни Костенко.

Актуально, правдиво, по-сучасному звучать її слова, бо рідні, українські.

11-А Шпідько Аліна

# data[].attributes.headline
Рослини, як символи України.

# data[].attributes.subject
Рослини, як символи України.

# data[].attributes.body
В Україні є багато символів, серед яких особливе місце займають рослини. Один із таких символів соняшник, який символізує бажання розвитку та процвітання. Також, калина - це символ України. Вона відображає силу і витривалість українців, які завжди боролися за свою незалежність та свободу.

Таким чином рослини не лише прикрашають українську землю, а є символами, що відображають культурні та історичні цінності українського народу.

Придибайло Вероніка

5-А клас.

# data[].attributes.headline
"Соловей української літератури"

# data[].attributes.subject
"Соловей української літератури"

# data[].attributes.body
Немає смерті. І не ждіть не буде. Хто хоче жить ніколи не помре. І будуть вічно веселитись люди, І танцювать дівчата в кабаре. І в сіру ніч, коли мене не стане, Коли востаннє римою зітхну Я не помру, лиш серце в грудях стане, Схолоне кров, а я навік засну.

Василь Симоненко.

Я вважаю, що Симоненко належить до тих людей, чиї біографії треба вивчати, як невід'ємну частину історії України.

"Здається, я став писати гірше, ніж рік тому. Зледачіли мозок і серце", — це його останні рядки в щоденнику, записані 20 вересня 1963 року. А 14 грудня 1963 року видатного письменника України не стало.

Василенко Юлія 10-А

# data[].attributes.headline
Готуємо українською!

# data[].attributes.subject
Готуємо українською!

# data[].attributes.body
Катруся усім бажає смачного!

# data[].attributes.headline
Мальви – це материні д

# data[].attributes.body
Мальви – це материні діти, що так і не повернулись з війни. Вони поросли гарними квітами, щоб наостанок подарувати трохи ласки й краси матері.

Хочу прикріпити цю пісню, адже вона пронизує душу. Ми розуміємо чим жертвують воїни заради нашого майбутнього. Скільки синів, дочок не повернулися в рідну домівку.

Прикріпила: Назаренко Вероніка 11-А

# data[].attributes.headline
Якщо з українською мов

# data[].attributes.body
Якщо з українською мовою

В тебе, друже, не все гаразд,

Не вважай її примусовою,

Полюби, як весною ряст.

Примусова тим, хто цурається,

А хто любить, той легко вчить:

Все, як пишеться, в ній

вимовляється, –

Все, як пісня, у ній звучить.

І журлива вона, й піднесена,

тільки фальш для неї чужа.

В ній душа Шевченкова й Лесина,

І Франкова у ній душа.

Дорожи українською мовою,

Рідна мова – основа життя.

Хіба мати бува примусовою?

Непутящим бува дитя!

Дмитро Білоус

# data[].attributes.body
Спитай себе, дитино, хто ти є,

і в голосі яснім ім'я твоє

Просяє, наче зірка світанкова.

З родинного гнізда, немов пташа,

ти полетиш, де світу далечизна,

та в рідній мові буде вся душа

і вся твоя дорога, вся Вітчизна.

У просторах, яким немає меж,

не згубишся, як на вітрах полова.

Моря перелетиш і не впадеш,

допоки буде в серці рідна мова.

Автор Дмитро Павличко.

Опублікувала Міщук Вікторія

# data[].attributes.headline
«Говори україн

# data[].attributes.body
«Говори українською, бо ворог не може» — звернувся до читачів Кіт Інжир минулої весни. До Міжнародного дня рідної мови ініціюємо padlet - марафон «Будь собою - говори своєю мовою»

Створи на дошці дописи про свої улюблені українські фільми, додай улюблені вірші українських письменників або напиши власний, запропонуй вишукані компліменти українською, створи неповторну листівку, приготуй українську страву та відзніми про це коротеньке відео, озвучивши його українською, завантаж плейлист улюбленої української музики, напиши креативне есе про мову тощо. До створених дописів завантажуй відео, світлини, малюнки...

# data[].attributes.headline
Озвучення Наруто Українською мовою 

# data[].attributes.subject
Озвучення Наруто Українською мовою 

# data[].attributes.body
ЮРА

# data[].attributes.body
Любо, глянь на неї прямо

Не цурайся, в самі очі

Зазирни: тамо, крізь ночі

Видно всяке, біло й тьмяно

Заспівай її ласкаво

Любо, знаю, ти це можеш

Як полів цвітущих пройдеш

По росі, босій під ранок

Я кохаю її, Любо

Світлу і завжди весняну

Заспівай же нам до тану

Нею, як то завше було

Любо глянь на неї прямо

Любо, глянь же, в самі очі

Ночі, почуття дівочі

Сінник, житіє, слова,

Мова...

Авторка: Тригубенко Олександра, учениця 11-Б класу.

# data[].attributes.headline
Мій улюблений вірш 

# data[].attributes.subject
Мій улюблений вірш 

# data[].attributes.body
Хотіла б я піснею стати

У сюю хвилину ясну,

Щоб вільно по світі літати,

Щоб вітер розносив луну.

Щоб геть аж під яснії зорі

Полинути співом дзвінким,

Упасти на хвилі прозорі,

Буяти над морем хибким.

Лунали б тоді мої мрії

І щастя моє таємне,

Ясніші, ніж зорі яснії,

Гучніші, ніж море гучне.

Леся Українка

Завадський Юрій -8-А

# data[].attributes.body
Наша мова така милозвучна, квітуча, особливо зараз коли наша молодь стала не забувати, а робити це трендом бути україномовним українцем. Через вплив країни агресора довгі роки , та великі переселення довгий час наша мова втратила свою красу, одні розмовляли так названим ,,суржиком,, а інші російською, та лиш на Закарпатті люди не забували яка наша мова чарівна та милозвучна. Ми повинні пишатися що ми українці. Наша країна пережила багато біди , наш народ , якого завжди хотіли погубити , вистояв , вистояла наша культура , наші звичаї. Багато діячів культури незалежної України стали відомі лише після смерті , тому що наші таланти намагалися знищити , і зараз цим ми маємо пишатися , що ми незнищенний народ . Давайте разом не будемо забувати нашу історію , історію нас , та будувати майбутнє , бо ми це і є майбутнє

Добровольська В

# data[].attributes.headline
Моя улюблена пісня "Чути гімн",виконавцем цієї пісні є- SKOFKA ***

# data[].attributes.subject
Моя улюблена пісня "Чути гімн",виконавцем цієї пісні є- SKOFKA ***

# data[].attributes.body
Сучок Настя 8-Б

# data[].attributes.headline
 Українські краєвиди 

# data[].attributes.subject
 Українські краєвиди 

# data[].attributes.headline
 Плата за нашу свободу...

# data[].attributes.subject
 Плата за нашу свободу...

# data[].attributes.body
Але перемога за нами

# data[].attributes.headline
Я люблю Україну

# data[].attributes.subject
Я люблю Україну

# data[].attributes.body
В краю золотих ланів і лазурових небес, Де серце б’ється міцно і дух кипить - Україна. Народ там гордий і вільний, в обіймах її душа моя веселиться.

Мовою солодкою, як медове вино, в мелодіях давніх, я співаю пісні рідною українською мовою. В кожному вірші моє серце нанизано, жодной силі не розірвати цього зв’язку, бо воістину рідкісна моя любов до України. В словах, що лунають по всій землі, мова ріднесенька моя навіки велика.

.

Лонкаревич Катерина 8-а

# data[].attributes.headline
20 надзвичайно красивих унікальних слів в українській мові

# data[].attributes.subject
20 надзвичайно красивих унікальних слів в українській мові

# data[].attributes.body
20 надзвичайно красивих унікальних слів в українській мові:

Бовваніти

Вирій

Витребеньки

Добродій

Горнятко

Галявина

Клякнути

Книгарня

Кохати

Легіт

Линути

Люстерко

Мріти

Нишком

Обіруч

Окраєць

Посиденьки

Путівець

Хутко

Свічадо

Парпура Єгор 5-А

# data[].attributes.headline
Мій улюблений вірш

# data[].attributes.subject
Мій улюблений вірш

# data[].attributes.body
***

Очима ти сказав мені: люблю.

Душа складала свій тяжкий екзамен.

Мов тихий дзвін гірського кришталю,

несказане лишилось несказанним.

Життя ішло, минуло той перон.

гукала тиша рупором вокзальним.

Багато слів написано пером.

Несказане лишилось несказанним.

Світали ночі, вечоріли дні.

Не раз хитнула доля терезами.

Слова як сонце сходили в мені.

Несказане лишилось несказанним.

Ліна Костенко

# data[].attributes.headline
Гарні  українські слова які радянська влада вилучила з української мови

# data[].attributes.subject
Гарні  українські слова які радянська влада вилучила з української мови

# data[].attributes.body
Було: автомобілярня
Стало: автозавод

Було: безглядний
Стало: абсолютний

Було: безнастанний
Стало: неперервний

Було: бережина
Стало: берегова лінія

Було: бігун
Стало: полюс

Було: вагало або хитун
Стало: маятник

Було: валок
Стало: циліндр

Було: вдача
Стало: властивість

Було: виїмок
Стало: виняток

Було: вигріння
Стало: вивітрювання

Було: вогкість
Стало: вологість

Було: горбовина
Стало: височина

Було: городина
Стало: овоч

Було: граностовп або граняк
Стало: призма

Було: далебі
Стало: чесне слово

Було: далекогляд
Стало: телескоп

Було: двигіт
Стало: струс

Було: доземний
Стало: вертикальний

Було: електровня
Стало: електростанція

Було: живе срібло
Стало: ртуть

Було: заграва північна
Стало: сяйво полярне

Було: заклямровувати
Стало: брати в дужки

Було: засновок
Стало: гіпотеза

Було: заточина
Стало: бухта

Було: звіхневий
Стало: косий

Було: квас
Стало: кислота

Було: кіш
Стало: бункер

Було: кружало
Стало: диск

Було: мерзлина
Стало: мерзлота

Було: мінення
Стало: затемнення

Було: мряковина
Стало: туманність

Було: мутра
Стало: гайка

Було: навпаковий
Стало: обернений

Було: надма
Стало: дюна

Було: обрус
Стало: скатертина

Було: оник
Стало: нуль

Було: осоння
Стало: на сонці

Було: офірувати
Стало: пожертвувати

Було: партика
Стало: скибка хліба

Було: пасок
Стало: смуга

Було: первень
Стало: елемент

Було: перекутня
Стало: діагональ

Було: південник
Стало: меридіан

Було: підсоння
Стало: клімат

Було: простопад
Стало: перпендикуляр

Було: рамено
Стало: рукав

Було: рівнолежник
Стало: паралель

Було: сочка
Стало: лінза

Було: спиж
Стало: бронза

Було: суходіл
Стало: континент

Було: тамувати
Стало: зупиняти

Було: тепломір
Стало: термометр

Було: улоговина
Стало: западина

Було: хідник
Стало: тротуар

Було: чудуватися
Стало: дивуватися

та інші.

Міщук Вікторія

# data[].attributes.headline
Мій улюблений вірш 

# data[].attributes.subject
Мій улюблений вірш 

# data[].attributes.body
БЛАКИТЬ МОЮ ДУШУ ОБВІЯЛА...

Блакить мою душу обвіяла, душа моя сонця намріяла, душа причастилася кротості трав - добридень я світу сказав! Струмок серед гаю, як стрічечка. На квітці метелик, мов свічечка. Хвилюють, маюють, квітують поля - Добридень тобі, Україно моя!

Павло Тичина

Міщук Вікторія

# data[].attributes.headline
Говори Українською❤️‍🩹

# data[].attributes.body
Говори Українською❤️‍🩹!

Бо ворог не може😉

Злата Сахарчук

# data[].attributes.headline
Вірш рідна мова.

# data[].attributes.subject
Вірш рідна мова.

# data[].attributes.body
Як парость виноградної лози,

Плекайте мову. Пильно й ненастанно

Політь бур’ян. Чистіша від сльози

Вона хай буде. Вірно і слухняно

Нехай вона щоразу служить вам,

Хоч і живе своїм живим життям.

Прислухайтесь, як океан співає –

Народ говорить. І любов, і гнів

У тому гомоні морськім. Немає

Мудріших, ніж народ, учителів;

У нього кожне слово – це перлина,

Це праця, це натхнення, це людина.

Не бійтесь заглядати у словник:

Це пишний яр, а не сумне провалля;

Збирайте, як розумний садівник,

Достиглий овоч у Грінченка й Даля,

Не майте гніву до моїх порад

І не лінуйтесь доглядать свій сад.

Максим Рильський

Злата Сахарчук

# data[].attributes.headline
 Есе  "Мова - перлина мудрості та інструмент спілкування"

# data[].attributes.subject
 Есе  "Мова - перлина мудрості та інструмент спілкування"

# data[].attributes.body
Мова, безсумнівно, є одним з найважливіших інтелектуальних та культурних досягнень людства. Вона не просто відображає думки та почуття, а й створює унікальні можливості для спілкування. Мова є перлиною мудрості, яка віддзеркалює глибину культури та духовність народу.

Перш за все, мова - це носій мудрості. Кожне слово, кожний вираз віддзеркалює багатство думок, досвіду і відчуттів людських. Максим Рильський писав: Прислухайтесь, як океан співає —
Народ говорить. І любов, і гнів
У тому гомоні морськім. Немає
Мудріших, ніж народ, учителів;
У нього кожне слово — це перлина,

Це праця, це натхнення, це людина.

Рідна мова багата на образність та метафоричність, що відображає глибину української культури та філософське мислення народу. Кожне слово у своєму контексті несе у собі неосяжну мудрість минулих поколінь.

З іншого боку, мова є найважливішим інструментом спілкування. Вона об'єднує людей різних культур та національностей, дозволяючи їм спілкуватися та обмінюватися думками. Наприклад, мова музики є універсальною: вона здатна об'єднати людей незалежно від мови чи національності. Кожен акорд, кожна нота промовляють без слів, але водночас об'єднують серця та душі.

Отже, мова - це не просто засіб спілкування, це перлина мудрості, яка відкриває нам двері до культурного різноманіття та духовності світу. Вивчення та осягнення мови допомагає нам не лише розвивати своє мислення, але й збагачує наше життя новими перспективами та можливостями спілкування.

---

Мироненко Каміла

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Нововолинський центр професійно-технічної освіти

# data[].attributes.attachment_link.title
Найкрасивіші компліменти жінкам українською мовою. ДНЗ "Нововолинський ЦПТО"

# data[].attributes.body
Квітуй, країно, мово рідна,
Брини, як сонячна весна!
Ти, наша славна Україно,
І світла,  й гарная, красна!
Я знаю, й хай почує світ–
Ти та, що сильна й незалежна!
Ти сила наша, цілий всесвіт...
І я люблю тебе безмежно!
Квітуй же, рідна Батьківщино!
Хай ворог згине назавжди.
Ми - українці! Ми - єдині!
І так продовжиться віки!

Автор: Дудченко Анастасія.

# data[].attributes.attachment_link.title
Бумбокс Ой у лузі червона калина

# data[].attributes.headline
"Говори українською бо ворог не може"

# data[].attributes.subject
"Говори українською бо ворог не може"

# data[].attributes.body
Так як скоро Міжнародний день рідної мови я підготувала мій улюблений вірш " Моя мова" Ірини Махно

МОЯ МОВА

Мово моя рідна,

Мово солов'їна!

Ти наймелодійніша і найчарівніша,

Ти ще є величною, щедрою, прекрасною,

Символом єднання всієї країни.

Скільки бід ти вистояла,

Знущань, поневолення-

Усе витерпіла, усе вистояла,

І зацвіла в новій окрасі.

Тож давайте мову

Рідную свою

Любити, берегти, плекати

І завжди шанувати!

Я цей вірш вибрала не просто так! Тому що в ньому нас закликають любити мову на якій ми говоримо! Її треба поважати ті цінувати, адже ще не один раз вам доведеться її чути та говорити рідною мовою!

Я дякую за увагу, на цьому все)

Цінуй рідну мову!🙂

Панченко Надія

# data[].attributes.headline
Саволенко Марії

# data[].attributes.body
Саволенко Марії

# data[].attributes.headline
Співай українською, бо ворог не може!

# data[].attributes.subject
Співай українською, бо ворог не може!

# data[].attributes.body
Моя улюблена українська пісня це:Stefania

Виконавцем цієї пісні є:KALUSH

Рік випуску пісні:2022

Завдяки цій пісні ми виграли Євробачення 2022 року.

Відео можна переглянути за посиланням:

https://youtu.be/Z8Z51no1TD0?si=PvtvBdCzINkw2Jh5

Пікульський Максим